Провадження № 2/161/580/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Самсонюк Ю.Л.,

представника позивача Богачука Я.О.,

представника відповідача ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв», ОСОБА_1 про стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2020 року ТзОВ «Кріс-Віт Україна» звернулось до ТзОВ «Україна-Баїв», ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Свій позов мотивує тим, що з метою реалізації свого основного виду діяльності (вирощування зернових сільськогосподарських культур) ТзОВ «Кріс-Віт Україна» уклало з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки розташованої у Луцькому районі, площею 3,5213 га, кадастровий номер :04:000:1337, строком на 10 років, в наслідок чого дана ділянка була передана позивачеві та використовувалась ним.

Однак, як стверджується у позовній заяві, на початку 2016 року позивачу стало відомо, що 01 грудня 2015 року ця ж ділянка була передана в оренду також для ТзОВ «Україна-Баїв». У зв`язку із цим, позивач звертався до суду з позовом про визнання недійсним повторного договору оренди та скасування державної реєстрації прав оренди за ним. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 28 липня 2018 року у справі №161/2206/16-ц згаданий вище повторний договір оренди був визнаний недійсним та скасовано державну реєстрацію речового права оренди за ним.

Враховуючи дані обставини, представник позивача стверджує, що ТзОВ «Кріс-Віт Україна» не мало змоги у 2016 та 2017 роках використовувати орендовану земельну ділянку, оскільки повторний договір оренди був на той час чинний, а державна реєстрація речових прав оренди на земельну ділянку була проведена за ТзОВ «Україна-Баїв». Тому неможливість користування позивачем даною земельною ділянкою фактично унеможливило отримання прибутку від звичної для себе господарської діяльності - продажу вирощених сільськогосподарських культур, що завдало збитків позивачу, за його розрахунками, в сумі 21290,94 грн.

ТзОВ «Кріс-Віт Україна» пропонувало відповідачам компенсувати завдані збитки шляхом їх сплати товариству або в інший спосіб однак відповідачі не відреагували на пропозицію, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить солідарно стягнути ТзОВ «Україна-Баїв», ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Кріс-Віт Україна» збитків на суму 21290,94 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків: надання суду оригіналу квитанції про сплату судового збору, яка вказана в переліку додатків.

16 вересня 2020 року визначені судом недоліки позовної заяви було усунуто позивачем, на підставі чого, ухвалою суду від 21 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

24 листопада 2020 року до суду надійшло клопотання відповідача ТзОВ «Україна-Баїв» про витребування у ТзОВ «Кріс-Віт Україна» оригіналу висновку економічного експертного дослідження судового експерта Кочетової І.Ю. від 31 липня 2020 року та документів, на підставі яких проводилося вказане дослідження.

Окрім того, в клопотанні одночасно заявлено про призначення судово-економічної експертизи, на вирішення якої поставити запитання: який розмір шкоди заподіяно ТзОВ «Кріс-Віт Україна» за 2017-2018 роки внаслідок неодержаних доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки площею 3,5213 га, що за адресою: с. Одеради Луцького району Волинської області (к.н. :04:000:1337); чи підтверджується нормативно та документально висновки, викладені у висновку від 31 липня 2020 року про розрахунок упущеної вигоди товариства щодо вказаної земельної ділянки.

Одночасно із цим, 24 листопада 2020 року до суду надійшов відзив ТзОВ «Україна-Баїв» на позовну заяву в якому відповідач просив застосувати трьохрічний строк позовної давності до позовних вимог про стягнення збитків на підставі чого відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідач зазначає, що про наявність діючих договорів оренди землі, укладених між орендодавцем та позивачем, стало відомо лише після порушення провадження у справі 161/2206/16-ц, в якому рішенням суду такі договори були визнані недійсними, однак, на переконання відповідача, вказаним рішенням не констатовано неможливість використання спірних земельних ділянок позивачем. Вважає, що позивач не має справжнього інтересу до спірних земельних ділянок, оскільки лише влітку 2020 року звернувся до державного реєстратора із заявою про проведення державної реєстрації змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі вказаного судового рішення.

Наголошено, що умовами вищевказаного договору оренди землі, визнаного в подальшому судом недійсним, не передбачено відомостей про всі права та обов`язки третіх осіб на спірну земельну ділянку. Окрім того, відповідач вказує, що будь-яких позовів про витребування орендованої земельної ділянки з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею позивачем не заявлялося, що свідчить, на переконання відповідача, про відсутність реального наміру та спроможності обробляти спірні земельні ділянки і отримувати доходи, визначені останнім в позові. Зауважено, що договір оренди був діючим протягом всього часу існування спірних правовідносин до 16 квітня 2018 року, тобто протягом періоду часу, за який просить стягнути упущену вигоду позивач.

Висновок експерта відповідач вважає недопустимим доказом, оскільки розмір збитків не визначений відповідною комісією. Окрім того, у висновку експерта, розрахунки є невірними та здійснені взагалі за 2017-2018 роки.

Відповідачем додатково вказано, що з відповідним позовом позивач звернувся лише в серпні 2020 року, тому стягнення збитків за період з січня 2016 року по серпень 2017 року перебуває поза межами строків позовної давності.

30 листопада 2020 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив ТзОВ «Україна-Баїв», згідно якої визначено, що ТзОВ «Кріс-Віт Україна» не могло користуватися ділянками до визнання недійсним повторного договору оренди, оскільки це порушило б права зареєстровано їх орендаря - ТзОВ «Україна-Баїв», який декларував намір їх використовувати. Окрім того, при спробах ТзОВ «Кріс-Віт Україна» користуватися окремими ділянками, ТзОВ «Україна-Баїв» зверталося в поліцію. З висновку Волинського апеляційного суду, викладеному у постанові від 25 червня 2020 року в справі №161/19133/17, де сторонами також були ТзОВ «Україна-Баїв» і ТзОВ «Кріс-Віт Україна», зокрема вбачається, що ТзОВ «Кріс-Віт Україна» було позбавлено можливості користуватись орендованими земельними ділянками з вини їх орендодавця, який передав ці земельні ділянки в оренду іншій особі - ТзОВ «Україна Баїв», шляхом укладення відповідних договорів.

Зокрема, позивач вказує, що мав намір мінімізувати завдані збитки і тому звертався в межах цивільної справи №161/2206/16-ц до суду із заявою про забезпечення позову, за результатами розгляду якої ухвалою суду від 10 березня 2016 року в забезпеченні позову було відмовлено (залишено без змін постановою апеляційного суду від 05 квітня 2016 року). Апеляційним судом у постанові було наголошено на тому, що застосування заходів забезпечення позову перешкоджає господарській діяльності ТзОВ «Україна-Баїв».

Позивач зауважив, що товариство в 2018 році зверталося із заявою про скасування державної реєстрації за рішенням суду від 28 липня 2017 року, однак реєстраційна служба зреагувала належним чином лише у 2020 році.

Щодо обгрунтування реальності можливого отримання доходу з використання земельної ділянки, позивач наголошує на тому, що товариство дійсно вирощувало сільгосппродукцію, реалізовувало її та отримувало дохід, на підтвердження чого надано відповідні копії документів. Сам розрахунок збитків, на переконання позивача, може встановлюватись не лише розрахунками, зробленими згідно Порядку, але й іншими доказами, зокрема експертним висновком.

В частині застосування строків позовної давності, то позивач не погоджується з аргументами відповідача, оскільки збір врожаю у 2017 році відбувався восени, а реалізація продукції - з жовтня 2017 року по 2018 рік. В такому випадку товариство могло б отримати упущену вигоду після реалізації продукції в 2018 році., тому строк позовної давності пропущений не був.

08 грудня 2020 року до суду надійшло заперечення відповідача ТзОВ «Україна-Баїв» на відповідь на відзив позивача, відповідно до якого наполягає на тому, що сам по собі факт реєстрації речових прав на нерухоме майно за договором оренди земельної ділянки не свідчить про фактичну неможливість позивачем використовувати та обробляти таку земельну ділянку. Вважає долучений до позову висновок експерта про розмір збитків є недопустимим доказом, оскільки розмір збитків не визначений відповідною комісією. Відповідач переконаний, що в зв`язку з несплатою в повному обсязі орендної плати за 2017-2018 ТзОВ «Кріс-Віт Україна» відсутні правові підстави для стягнення збитків в користь позивача.

Окрім того, 03 грудня 2020 року до суду надійшла заява відповідача ТзОВ «Україна-Баїв» про відвід експерта та його виклик в судове засідання, яке мотивоване тим, що, на переконання відповідача, експерт технічно не взмозі здійснити судово-економічну експертизу такого обсягу за один робочий день. З огляду на таке, сам висновок викликає сумнів у його достовірності, а тому, на переконання відповідача, виникає необхідність у відведенні судового експерта Кочетової І.Ю. У разі відмови в задоволенні такого клопотання, заявлено про виклик експерта в судове засідання для допиту останнього з питань роз`яснення висновку.

В підготовчому засіданні 09.12.2020 представником позивача Богачуком Я.О. подано письмові заперечення на клопотання відповідача ТзОВ «Україна-Баїв» про призначення експертизи та на заяву про відвід експерта, відповідно до яких, сторона позивача зазначає, що надання експертом висновку у стислий строк не є порушенням, а самим експертом не вирішувалось питання про встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою для потерпілого, а твердження відповідача про незастосування експертом окремих методик є безпідставним, а тому передбачені ЦПК України підстави для відводу експерта відсутні. Зокрема відсутні підстави для призначення повторної чи додаткової експертизи, а витребування оригіналу висновку експерта для передачі його іншим експертам є неможливим, оскільки розрахунки у висновку здійснені по 26 судових справах, а сама копія є достатньою.

За результатами проведення підготовчого засідання 09.12.2020, судом було відмовлено в задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи у зв`язку з необгрунтованістю. Представники сторін не заперечували проти завершення підготовчого провадження у справі та переходу до розгляду справи по суді, у зв`язку з чим судом ухвалено підготовче провадження у справі закрити, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 25 січня 2021 року заслухано додаткові пояснення представників позивача та відповідача ТзОВ «Україна-Баїв», ухвалено повторно викликати в судове засідання відповідача ОСОБА_1 у зв`язку із її неявкою.

23 березня 2021 року до суду надійшла заява відповідача ТзОВ «Україна-Баїв» про призначення судово-економічної експертизи, відповідно до якої наголошує на тому, що висновок експерта наданий позивачем викликає сумніви у його достовірності. Вважає, що власник ТзОВ «Кріс-Віт Україна» - ОСОБА_3 , який є громадянином Бельгії, користуючись своїми зв`язками, міг вплинути на результати проведення експертизи. Додатково вказує, що експертом у своєму висновку неодноразово здійснено правову оцінку дій сторін, що не відноситься до його повноважень, що також слугує приводом сумнівів щодо сумлінності експерта і викликає сумніви щодо правильності даного висновку. Тому просив, призначити у справі судово-економічну експертизу щодо встановлення розміру збитків (упущеної вигоди).

24 березня 2021 до суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача ОСОБА_1 щодо суті спору, в яких остання вказує, що вважає позов безпідставним та таким що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Переконана, що висновок експерта не відповідає фактичним показникам діяльності позивача за 2017 рік. Вважає також, що твердження позивача про те, що він не мав можливості використовувати земельну ділянку з вини відповідачів не відповідає дійсності, оскільки позивач не здійснював обробіток земельної ділянки у зв`язку із тим, що він насправді не справлявся з обробітком всіх наявних земель, які перебували в його користуванні. Додала, що ТзОВ «Кріс-Віт Україна» у 2017 році здійснювало несвоєчасний обробіток земельних ділянок та недотримувалось технологій у вирощуванні сої, інтерес у позивача до вказаних земельних ділянок був відсутній. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки позивач міг дізнатися про перешкоди у користуванні чи неможливість у використанні земельної ділянки не пізніше квітня 2017 року, оскільки посів сої мав останній здійснювати у квітні 2017 року. Вказує, що підтримує заяву ТзОВ «Україна-Баїв» про призначення судово-економічної експертизи по даній справі.

В судове засідання 25 березня 2021 року відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, судом в задоволенні клопотання відповідача ТзОВ «Україна-Баїв» про призначення експертизи відмовлено, у зв`язку із порушенням вимог п.8 ч.2 ст.197 ЦПК України

Дослідивши та оцінивши наявні письмові докази у справі, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в 2010-2011 роках ТзОВ «Кріс-Віт Україна» уклало ряд договорів оренди землі з власниками земельних часток (паїв), які знаходяться на території Одерадівської сільської ради Луцького району, в тому числі Договір оренди землі від 30.04.2010 №69 щодо земельної ділянки площею 3,52 га, що знаходиться на території Одерадівської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл.,з кадастровим номером :04:000:1337, власник ОСОБА_1 (Т.І а.с. 10-12).

Відповідно до відмітки уповноваженої особи Луцького районного відділу ДП «Центр ДЗК» від 21 серпня 2010 року, Договір зареєстрований у встановленому діючим на час їх укладення законодавством порядку (Т.І а.с.12).

Рішенням Луцького міськрайонного суду у справі №161/2206/16-ц (провадження №2/161/316/17) від 28 липня 2017 року встановлено, що строк дії укладених у 2010-2011 роках власниками земельних ділянок з ТзОВ «Кріс-Віт Україна» договорів, зокрема з ОСОБА_1 , не закінчився і вони не розірвані у встановленому законом порядку. Орендодавцями за такими договорами чи їхніми спадкоємцями у 2015 році були укладені повторні договори оренди землі з іншим орендарем ТзОВ «Україна-Баїв» та проведено їхню державну реєстрацію, зокрема з ОСОБА_1 01.12.2015 укладено Договір оренди землі №969 (щодо земельної ділянки площею 3,5213 га, кадастровий номер :04:000:1337, адреса - с. Одеради Луцького р-ну Волинської обл., запис про речове право №12469550 від 10.12.2015) (Т.І а.с. 23).

Вказаним вище рішенням суду встановлено що власники зазначених у вищевказаних 49-ти договорах земельних ділянок, в тому числі ОСОБА_1 , порушуючи право ТзОВ «Кріс-Віт Україна» на користування орендованими земельними ділянками, відмовившись в односторонньому порядку від попередніх правочинів, уклали з іншим орендарем договори оренди вказаних земельних ділянок, тобто двічі розпорядилися своїм майном.

Зокрема судом зроблено висновок про те, що дії орендодавців щодо укладення повторних договорів оренди за наявності чинних договорів є незаконними, а тому повторні договори оренди землі, зокрема Договір оренди землі №969, укладений 01.12.2015 (щодо земельної ділянки площею 3,5213 га, кадастровий номер :04:000:1337, адреса - с. Одеради Луцького р-ну Волинської обл.), сторонами якого є ОСОБА_1 , як орендодавець і ТзОВ «Україна-Баїв», як орендар, визнано недійсними та постановлено скасувати державну реєстрацію цих договорів (запис про речове право №12469550 від 10.12.2015) (Т.І. а.с. 14-30).

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 16 квітня 2018 року рішення у даній справі рішення Луцького міськрайонного суду від 28 липня 2017 року залишено без змін. Дана постанова набрала законної сили 16 квітня 2018 року (Т.І а.с.32-44).

21 вересня 20218 року ТзОВ «Кріс-Віт Україна» звернулось до Центру надання адміністративних послуг апарату Луцької райдержадміністрації для виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 28 липня 2017 року в частині скасування державної реєстрації договорів, в тому числі запису про речове право №12469550 від 10.12.2015, здійсненого на підставі договору оренди, сторонами якого є ОСОБА_1 , як орендодавець і ТзОВ «Україна-Баїв» (Т.І а.с.178).

Відповідно до висновку, викладеного у рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2020 року у справі №161/19133/17, оскільки земельні ділянки були в оренді ТОВ «Україна-Баїв», то користування цими ділянками товариством «Кріс-Віт Україна» було б незаконним і могло б вважатися самовільним захопленням. Натомість жодних доказів незаконності дій ТОВ «Кріс-Віт Україна» у цій справі немає. Навпаки - наявний у матеріалах справи лист Заборольської сільської ради підтверджує, що будь-яких самовільних захоплень ділянок (зі сторони ТзОВ «Кріс-Віт Україна») не відбувалося. Окрім того, встановлено, що в період з 2016 по 2019 рік ТзОВ «Кріс-Віт Україна» не користувалось такими земельними ділянками (а.с.45-50).

Відповідно до до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судом та закріпленні в рішенні суду не підлягають доказуванню.

Отже судом зроблено висновок проте, що ТзОВ «Кріс-Віт Україна» не мало можливості користуватись земельними ділянками, щодо яких повторно були укладені договори оренди ТзОВ «Україна-Баїв».

Окрім того, згідно витягу з ЄРДР, 26.03.2016 відкрито криміналне провадження №0000253 за ч.1 ст.197-1 КК України за фактом самовільного захоплення ТзОВ «Україна-Баїв» на території Одерадівської сільської ради поблизу с.Сьомаки Луцького району земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 29,48 га, в результаті чого ТзОВ «Кріс-Віт Україна» завдано матеріальної шкоди (сума збитків встановлюється) (Т.І а.с.179).

З протоколу допиту свідка ОСОБА_1 від 23 червня 2016 року, остання вказала, що в кінці 2015 року звернулась до ТзОВ «Кріс-Віт Україна» з метою розірвання договору оренди земельної ділянки, однак їй у цьому було відмовлено. Тому, в березні 2015 року вона разом із чоловіком звернулись до ТзОВ «Україна-Баїв» з проханням про допомогу в обробці належних їм паїв, після чого між ними та ТзОВ «Україн-Баїв» було укладено договір оренди строком на один рік (Т.І. а.с.191-192).

Факт укладення повторних договорів оренди земельних ділянок, зокрема з ОСОБА_1 , не заперечував під час допиту і сам директор ТзОВ «Україна-Баїв» ОСОБА_4 , вказавши, що у 2016 році ТзОВ «Україна-Баїв» приступило до проведення польових робіт по посіву ранніх сільськогосподарських споруд (гороху, ярої пшениці, сої та кукурудзи) (Т.І а.с. 193-197).

Як встановлено висновком судово-економічної експертизи від 31 липня 2020 року №135-0010, розмір збитків (упущеної вигоди), заподіяної ТзОВ «Кріс-Віт Україна» діями ТзОВ „Баїв-Україна" та ОСОБА_1 за період з 2017 по 2018 рік внаслідок незаконної передачі орендованої товариством земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 3,5213 га (кадастровий номер :04:000:1337) підтверджується у розмірі 21290,94 грн. (Т.І а.с.68-70).

За змістом статей 15, 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні підстави для відповідальності за заподіяння майнової шкоди встановлені статтею 1166 ЦК України, згідно з якою шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, Земельним кодексом України.

Згідно зі статтею 211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідно до законодавства цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

За змістом статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.

Так, позивач звертаючись до суду з позовом на підставі статей 22, 1166 ЦК України та обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення збитків (упущеної вигоди) зауважив, що внаслідок самовільного зайняття відповідачем земельних ділянок позивач не отримав доходів, які міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено, оскільки мав намір на зазначених земельних ділянках засіювати сільськогосподарські культури (боби сої) і відповідно у 2017 та 2018 роках отримати з цього свій основний дохід.

Так, згідно Наказу № 4 «Про затвердження посівів в розрізі сільськогосподарських культур на полях у 2017р.» від 05.01.2017р. ТзОВ «Кріс-Віт Україна» було затверджено посіви сільськогосподарських культур на орендованих полях.

Зокрема, згідно накладної на передачу готової продукції № 3 від 23.10.2017 було оприбутовано 205,03 т сої, як наслідок, - період реалізації даної с/г продукції має становити не раніше кінця жовтня 2017р. , отже, реалізація даної продукції могла б здійснюватися й у 2018 році.

Відповідно до Статистичного звіту 29-сг «Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду на 1 грудня 2017р. ТзОВ «Кріс-Віт Україна», середня урожайність бобів сої у 2017р. склала 2,05 т/га, тобто загальний обсяг втрат урожаю склав 3,5213 га*2,05 т/га=7,22 т.

Пропозиція закупівельної ціни 1 т бобів сої від Волинської ТПП у 2017 році становила 11108,00 грн з ПДВ.

Пропозиція закупівельної ціни і т бобів сої від ТзОВ «Волинь-зерно-продукт» на грудень 2017р. становила 11046,00 грн з ПДВ,

Пропозиція закупівельної ціни 1 т бобів сої від ТОВ «ТРАДЕКС» у 2017 року становила 11408,00 грн з ПДВ.

Неодержанпй дохід від реалізації 7,22 т бобів сої ТОВ «Кріс-Віт Україна» за 2017 рік (не раніше 23.10.2017р.)=11077,00грн з ПДВ/т*7,22т= 79975,94 грн з ПДВ.

Ймовірна упущена вигода ТОВ «Кріс-Віт Україна» за 2017р. за умовами 1 говору оренди землі № 69 від 30.04.2010р.= Дохід від реалізації бобів сої (без ПДВ) - ' їмір втрат врожаю * Виробнича собівартість бобів сої = 79975,94 /1,2-(7,22*6281,95) = к<>46,62-45355,68=21290,94 грн.

Отже, експертом зроблено висновок, що розмір збитків (упущеної вигоди) ТОВ «Кріс-Віт Україна» за 2017-2018 роки, заподіяний незаконною передачею орендованої товариством земельної ділянки (площа, 3,5213га, кадастровий номер 1'22884300:04:000:1337, власник - ОСОБА_1 ) для ТОВ «Україна- Баїв» становить 21290,94 грн (Т.І а.с.69-70).

Для розрахунку суми неодержаних доходів позивач узяв середні показники врожайності по області, району, і вирахував із загальної кількості та вартості врожаю, що він міг би отримати при самостійному господарюванні на землях, суми витрат, які він обов`язково мав би понести на вирощування, збір врожаю на цих земельних ділянках тощо.

Обґрунтованість розрахунку упущеної вигоди в цій частині доводиться також висновком судово-економічної експертизи (Т.І а.с.59-124).

Таким чином, внаслідок самовільного зайняття відповідачем земельних ділянок, які належать на праві оренди позивачу, і внаслідок протиправних дій відповідача, на орендованій позивачем земельній ділянці площею 35,5213 га, землекористувачу ТзОВ «Кріс-Віт Україна» було заподіяно збитки у вигляді неодержаного доходу (упущеної вигоди) на загальну суму 21 290,94 грн, а тому позовні вимоги про стягнення упущеної вигоди в розмірі 21290,94 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в цій частині.

Щодо вимог позову ОСОБА_4 в частині стягнення з ТзОВ «Агофірма «Постолівська» 1 052 115 грн. 24 коп. як упущеної вигоди по ріпаку, то вони є безпідставними та не підлягають до задоволення, оскільки неотриманим доходом (упущеною вигодою) для позивача, внаслідок самовільного зайняття відповідачем належних йому на праві користування земельних ділянок, слід вважати дохід від вирощування картоплі та ячменю, оскільки саме на такий розмір доходу він мав обґрунтовані сподівання, що встановлено в справі.

Безпідставними є посилання сторони відповідача на те, що самостійний розрахунок позивачем шкоди з порушенням положень Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою КМУ від 25 липня 2007 року № 963, є підставою для відмови в позові.

Так, відповідно до положень ч.3 ст.157 Земельного кодексу України, порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється КМУ.

Позов пред`явлено на підставі ст.ст.22, 1166, 1167 ЦК України і зазначені норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлюють обов`язку позивача підтвердити свої вимоги виключно з розрахунками, зробленими відповідно до Методики.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 14 червня 2017 року в справі №3-463гс17, відповідно до висновку якого, норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлюють обов`язку позивача підтвердити свої вимоги виключно розрахунками, зробленими відповідно до Методики.

Відтак, під час судового розгляду розмір збитків може встановлюватися й іншими доказами, а не лише розрахунками, зробленими згідно Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, але й експертним висновком.

Щодо заявлених відповідачем ТзОВ «Україна-Баїв» підстав для відмови у позові з огляду на пропуск позивачем строків позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що визначено ст. 261 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц).

Як встановлено судом вище, ТзОВ «Кріс-Віт Україна» не мало змоги обробляти земельні ділянки у 2016-2018 (по день набрання законної сили постанови Апеляційного суду Волинської області від 16.04.2018, якою залишено без змін рішення Луцького міськрайонного суду від 28.07.2017 про скасування державної реєстрації повторних договорів оренди). Водночас в рамках цієї справи позивач ставить вимогу про стягнення збитків, заподіяних неможливістю отримати і продати врожай, вирощений у 2017 році.

Збір врожаю (сої) у 2017 році відбувався восени, а реалізація врожаю (тобто, отримання доходів), згідно висновку експерта, розпочалася ТзОВ «Кріс-Віт Україна» в жовтні 2017 року і продовжувалася у 2018 році.

Тому, на переконання суду, звернувшись із позовом до суду в серпні 2020 р., ТзОВ «Кріс-Віт Україна» не допустило пропуску строку позовної давності.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв» та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» завдані збитки у розмірі 21 290,94 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 12, 13,76, 78, 79, 80, 133, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 527, 541, 543 ЦК України, ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв» (, адреса: Волинська обл., Луцький р-н., с. Баїв, вул. Перемоги, буд.1) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» (, адреса: м. Луцьк, вул. Ковельська, буд.13, оф.41) завдані збитки у розмірі 21 290 (двадцять одна тисяча двісті дев`яносто) гривень 94 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 04.04.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк