У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в ухваленні додаткового рішення суду

14 квітня 2021 року м. Слов?янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Мінаєва І.М.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Д.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Слов`янську матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити недоотримані страхові виплати,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Слов?янського міськрайонного суду перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити недоотримані страхові виплати.

08.04.2021 представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. Зазначена заява обґрунтована тим, що рішенням суду від 07.04.2021 суд не вирішив питання стосовно розподілу судових витрат, а саме стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Водночас, між адвокатським об`єднанням Арес та ОСОБА_3 17.02.2021 було укладено договір про надання правової допомоги № 17/02-1, на виконання положень цього договору позивачеві було надано правову допомогу, 07.04.2021 сторонами підписано акт приймання-передачі послуг, складено детальний опис робіт, виконаних адвокатом. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.270 ЦПК України, просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18000 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

Представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви у відповідності до ч.4 ст.270 ЦПК України.

Представник відповідача у судовому засідання заперечив проти задоволення заяви, зазначив, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу не обґрунтований у повному обсязі, тому просив відмовити в ухваленні додаткового рішення.

Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2021 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_3 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити недоотримані страхові виплати. За змістом позовної заяви визначений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, до якого включено судовий збір у сумі 908 грн. та розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18000 грн. До позовної заяви додано ордер АХ № 1036407, виданий адвокатським об`єднанням Юридична компанія АРЕС 17.02.2021, та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 , будь-яких інших відомостей щодо надання позивачеві правової допомоги, вартості цих послуг, їх переліку додатки до позовної заяви не містять.

19.02.2021 позовна заява була залишена без руху, позивачеві наданий строк для усунення недоліків, на виконання зазначеної ухвали представником позивача 22.02.2021 надіслано квитанцію про сплату судового збору в сумі 908,00 грн., а також ордер та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.23-26).

Ухвалою суду від 23.02.2021 провадження у справі було відкрито, призначено підготовче судове засідання. За період з 23.02.2021 по 07.04.2021, коли справа перебувала в провадженні суду, будь-яких документів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, що поніс або має понести позивач, суду надано не було. В судовому засіданні 07.04.2021 представником позивача будь-яких відомостей про розмір витрат на правничу допомогу, про докази на підтвердження цих витрат повідомлено не було, як і не було повідомлено про наявність поважних причин щодо неможливості подати такі докази до закінчення судових дебатів.

Однак, 08.04.2021 на адресу суду представником позивача надіслано заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої додано документи, що раніше ані позивачем, ані його представником суду не надавалися. Так, зі змісту договору про надання правової допомоги № 17/02-1 від 17.02.2021 вбачається, що адвокатське об`єднання Юридична компанія АРЕС прийняло на себе зобов`язання надати юридичні послуги ОСОБА_3 , а саме: оскаржити дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення ОСОБА_4 страхових виплат з 01.05.2014 та зобов`язання в судовому порядку нарахувати та виплатити ОСОБА_3 страхові виплати за період з 01.05.2014 по 05.06.2020, підготувати позовну заяву про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, здійснити представництво інтересів клієнта у Слов`янському міськрайонному суді, Донецькому апеляційному суді, отримати рішення суду та виконавчий лист. Окрім того, суду наданий акт приймання-передачі послуг за цим договором, де міститься перелік наданих послуг і зазначено про їх вартість 18000 грн., та детальний опис робіт, виконаних адвокатом, із зазначенням кількості витраченого часу на кожну виконану дію.

Розглядаючи заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до положення ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове судове рішення, якщо:

1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3)судом не вирішено питання про судові витрати;

4)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частин першої та третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Положенням ст.243 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такою сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, до ухвалення рішення у справі ані позивачем, ані його представником суду не надано ані доказів на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, ані будь-яких відомостей про неможливість з поважних причин подати докази на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу. Лише факт зазначення у позовній заяві про орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу за умови неподання відповідних доказів під час розгляду справи не може свідчити про понесення таких витрат, і відповідно про наявність підстав для відшкодування таких витрат.

Зі змісту п.41 Постанови Пленуму ВССУ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17.10.2014 № 10 вбачається, що якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК (що відповідає чинній редакції ст.270 ЦПК України) має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

З урахуванням вищевикладеного, заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає залишенню без розгляду, відповідно і підстав для ухвалення додаткового судового рішення судом не вбачається.

Водночас, в рішенні Слов`янського міськрайонного суду від 07.04.2021 зазначено про необхідність відшкодування за рахунок відповідача суми понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору (пункт 28). Однак, резолютивна частина рішення суду відповідного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору не містить. Отже, оскільки питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору судом фактично вирішено, не зазначення у резолютивній частині рішення про стягнення витрат по сплаті судового збору є опискою, яка виправлена судом з власної ініціативи ухвалою суду від 14.04.2021.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 270, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити недоотримані страхові виплати - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом п?ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлена ухвала - протягом п?ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали виготовлений 14.04.2021.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв