ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1561/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ПОСТАНОГОВІЙ І.О.

за участю сторін:

представника позивача (відповідачів за зустрічним позовом)

ОСОБА_1 ;

відповідача (позивача за зустрічним позовом)

ОСОБА_2 ;

представника відповідача (позивача за зустрічним позовом)

ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про застосування наслідків нікчемності правочину та за зустрічним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення вартості ремонтних робіт та упущеної вигоди

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_4 , позивач за первісним позовом, орендар) звернулась до суду з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_2 , відповідач за первісним позовом, орендодавець), в якому просила суд: застосувати наслідки недійсності договору № 12/08/19 оренди (найму) автомобіля, укладеного 12.08.2019 між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 , стягнути з нього на її користь 227 338,13 грн, з яких: 205 819,39 грн - орендні платежі та 21 518,74 грн - витрати позивача на ремонт автомобіля.

Позов мотивовано наступними обставинами. 12.08.2019 року між сторонами укладено договір оренди транспортного засобу марки «Suzuki», модель GrandVitara. Вказує на те, що відповідач ввів позивача в оману відносно того, що автомобіль перейде у її власність, про що вона дізналася через рік після укладання договору звернувшись до адвоката. Якщо б вона про це знала раніше, то договір би не укладала. Крім того, відповідач ввів в оману позивача і стосовно технічного стану автомобіля (позивач витратила на його ремонт 4 000 доларів США). Тобто, лише в перший рік експлуатації автомобіля, позивач витратила орієнтовано 11 500,00 доларів США, що перевищує його ринкову вартість. 12.10.2020 позивач повернула відповідачу автомобіль та повідомила про небажання в подальшому ним користуватися. Відповідач почав вимагати з неї грошові кошти, повідомивши, що позивач начебто завдала йому збитків на суму більш, ніж 80 000,00 грн. Вказує, що договір є нікчемним, оскільки нотаріального не посвідчений. Тому, для застосування реституції за нікчемним договором оренди, відповідач зобов`язаний повернути позивачу сплачені ним платежі на виконання умов договору та понесені нею витрати на ремонт автомобіля.

Ухвалою суду від 07.12.2020 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд в підготовче судове засідання.

У грудні 2020 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5 , відповідач 2 за зустрічним позовом), в якому просив суд визнати дійсним договір оренди (найму) автомобіля № 12/08/19 від 12.08.2019, стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ФОП ОСОБА_2 203 467,00 грн. вартості ремонтних робіт та запчастин, а також 43 674,40 грн - упущеної вигоди. Просив відмовити у задоволенні первісного позову.

Зустрічним позов мотивовано тим, що між ОСОБА_4 був укладений договір оренди, поручителем виступила ОСОБА_5 ОСОБА_4 12.08.2019 написала заяву з проханням надати автомобіль в оренду на 36 місяців, з зобов`язанням найближчим часом (впродовж п`яти днів) нотаріально засвідчити договір оренди, про що орендодавець зазначив як обов`язкове та необхідне. Автомобіль був переданий ОСОБА_4 у відмінному стані. ОСОБА_4 неодноразово проігнорувала вимогу щодо нотаріального посвідчення договору. ОСОБА_4 повернула авто в аварійному стані. Починаючи з 12.10.2020 та по день звернення до суду розмір упущеної виголи 43 674,40 грн.

Ухвалою суду від 12.01.2021 прийнято зустрічний позов та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

У квітні 2021 року представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні вимог зустрічного позову.

Відзив мотивований наступними обставинами. Відмова (не ухилення) ОСОБА_4 від з`явлення до приватного нотаріуса для нотаріального посвідчення договору оренди автомобіля по причині відсутності коштів не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України). ОСОБА_4 не отримувала від ФОП листів з вимогою нотаріально посвідчити договір. Договір не відповідає змісту ЦК України та його умови є несправедливими. Автомобіль був неодноразово пошкоджений до укладання Договору оренди. ФОП не є експертом, тому не повноважний визначати збитки, сума яких необґрунтована ним.

Ухвалою суду від 13.07.2021 закрито підготовче судове засідання у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом (та відповідачів за зустрічним позовом) підтримав вимоги первісної позовної заяви та просив відмовити у задоволенні вимог зустрічного позову.

В судовому засідання ОСОБА_2 та його представник просив відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Суд, заслухавши відповідача за первісним позовом, та представників сторін, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, дійшов до висновку про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позову з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

12.08.2019 між ФОП ОСОБА_2 (орендодавець), ОСОБА_4 (орендар), ОСОБА_5 (поручитель) було укладено договір № 12/08/19 оренди (найму) автомобіля, відповідно до умов якого (а.с. 10):

п. 1.1. - орендодавець надає, а орендар приймає в платне користування легковий автомобіль марки «Suzuki», модель GrandVitara, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_1 , колір чорний, тип легковий універсал-В, державний номер НОМЕР_2 , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії НОМЕР_3 , виданого ВРЕВ-11 УДАІ України в м. Києві 04.11.2009, в відмінному стані, без пошкоджень,

п. 1.2. - строком на 36 місяців (3 роки) за ціною: 140 доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення оплати - на тиждень, та 7 300 доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті - на рік,

п. 1.3. - загальна орендна вартість автомобіля за 36 місяців складає 21 900 доларів США 00 центів,

п. 1.4. - розрахунок здійснюється орендодавцем відповідно до офіційного курсу долара США до гривні за даними НБУ на день сплати щотижневого платежу (кожного понеділка до 12-00 год.). Відповідно до п. 1.2 щотижневий платіж 140 доларів США 00 центів,

п. 1.5. - за потреби (за рішенням орендодавця) розрахунок може здійснюватися в національній чи в іноземній валюті,

п. 2.1. - строк користування тридцять шість місяців (3 роки) встановлюється з дати підписання даного договору до 12.08.2022 року включно,

п. 3.1. - передача автомобіля в оренду здійснюється за актом прийому-передачі,

п. 3.2. - у випадку бажання орендарем викупити орендований автомобіль, викупна вартість визначається у розмірі 21 900 доларів США 00 центів,

п. 3.3. - відповідно до п. 3.2. викупна вартість дорівнює 21 900 доларів США 00 центів. У випадку бажання орендарем викупити орендований автомобіль, викупна вартість розраховується згідно з курсом долара США до гривні за даними НБУ на день сплати всієї суми викупної вартості,

п. 3.4. - після закінчення строку оренди - 36 місяців (до 12.08.2022 включно) і виплатою орендарем орендної суми у розмірі 21 900 доларів США 00 центів рахувати її як суму вартості автомобіля,

п. 4.1.2 - орендар бере на себе зобов`язання здійснювати за свій рахунок і своєчасно технічне обслуговування, поточний ремонт автомобіля, вчасно міняти масло (кожні 10.00 кілометрів), змінювати фільтра, несправні агрегати, тощо, утримувати автомобіль у чистому справному вигляді,

п. 4.1.9 - у випадку повернення автомобіля орендодавцю, повернути у тому технічному стані в якому він був отриманий, з урахуванням нормального зносу,

п. 4.7 - орендодавець зобов`язується сприяти переоформленню автомобіля на орендаря після виплати за автомобіль повної суми його викупної вартості у розмірі 21 900 доларів США 00 центів - рахувати її як суму вартості автомобіля. Виплата повної суми орендної вартості за 36 місяців, здійснюється шляхом плати щотижневих платежів (відповідно до п. 6.1), шляхом внесення залишку вартості (відповідно до пункту 6.3), шляхом внесення всієї суми орендної вартості (відповідно до п.3.3.) та будь-яким іншим шляхом за згодою орендодавця,

п. 5.1. - право на автомобіль переходить орендарю з моменту повної виплати загальної орендної вартості автомобіля на 36 місяців, що складає 21 900 доларів США 00 центів - рахувати її як суму вартості автомобіля. У випадку несплати повної суми оренди - автомобіль повинен бути повернутий орендодавцю в день коли була закінчена оплата за оренду у повній комплектності та в тому технічному стані, в якому він був отриманий, з урахуванням нормального зносу, що виник у період експлуатації,

п. 5.2 - повернення автомобіля проводиться за актом прийому-передачі, з підписанням двох сторін,

п. 7.5 - дія даного договору може бути припинена на вимогу орендаря при умові повернення автомобіля в тому технічному стані, в якому він був отриманий згідного акту прийому-передачі (з урахуванням нормального зносу), та повним розрахуванням заборгованості згідно ціни прокату,

п. 10.1 - даний договір оренди підлягає нотаріальному посвідченню,

п. 10.2 - орендар приймає на себе зобов`язання на протязі 5 днів після підписання договору подати документи для його нотаріального посвідчення. Зобов`язання щодо підготовки всіх необхідних документів та оплати за нотаріальне посвідчення договору покладаються на орендаря,

п. 10.3 - у випадку, якщо орендар не виконав зобов`язання щодо нотаріального посвідчення договору оренди автомобіля протягом 5 днів з моменту підписання договору та навмисно ухиляється від нотаріального посвідчення, у орендодавця виникає право звернутись до суду за захистом своїх права та інтересів.

Договір нотаріально не посвідчений.

12.08.2019 сторони договору склали та підписали акт прийому-передачі легкового автомобіля, відповідно до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали від ФОП ОСОБА_2 автомобіль у відмінному стану без пошкоджень 12.08.2019 (а.с. 96).

Тобто, на день передачі автомобіля, він був у відмінному стану без пошкоджень, що сторони підтвердили підписавши цей акт та ОСОБА_4 взяла на себе вже подальше технічне забезпечення автомобіля.

В забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_4 , 12.08.2019 між ФОП ОСОБА_2 (орендодавець), ОСОБА_4 (орендар), ОСОБА_5 (поручитель) було укладено договір поруки (а.с. 99).

Договір нотаріально не посвідчений.

В заяві від 12.08.2019 ОСОБА_4 просила ФОП ОСОБА_2 надати їй автомобіль в оренду, (а.с. 101), тобто ця заява стали передумовою укладання договору, та в ній ОСОБА_4 підписалась під наступним: «Я, ОСОБА_4 нотаріально засвідчити договір автомобіля на даний час відмовляють, адже це для мене важкий фінансовий тягар, а також, через те, що я дуже зайнята людина і у мене немає вільного часу для нотаріального посвідчення договору оренди автомобіля. Впродовж п`яти днів з моменту підписання договору оренди автомобіля зобов`язують з`явитись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкоди О.М., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Княжий Затон, 2/30, або іншого нотаріуса, завчасно попередивши Орендодавця, для нотаріального посвідчення договору оренди автомобіля з усіма необхідними документами та коштами для цього».

12.10.2020 позивач за первісним позовом повернула автомобіль відповідачу, надавши відповідну розписку (а.с. 57), при цьому акт прийму передачі нерухомого майна сторонами не складався.

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Отже, в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до стст. 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Так, згідно з ст. 798 ЦК України, предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Вимоги до форми договору найму транспортного засобу встановлені в ст. 799 ЦК України.

Відповідно до даної статті, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Стаття 220 ЦК України закріпила, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Отже, саме лише небажання сторони правочину нотаріально посвідчувати договір не може бути підставою для визнання такого договору дійсним.

З викладеного вбачається, що за рішенням суду договір оренди транспортного засобу за участю фізичної особи, що не був нотаріально посвідченим в момент його укладення, може бути визнаний дійсним, при зверненні до суду з відповідною вимогою та при зазначенні належного обґрунтування.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

ФОП ОСОБА_2 не довів суду, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухилилася від нотаріального посвідчення договору, оскільки факт його непосвідченості сторонами був узгоджений при укладанні договору, що слідує з умов договору та заяви про намір укласти договір. Крім того, після укладення договору факт ухилення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від його нотаріального посвідчення ФОП ОСОБА_2 суду не довів, а надані поштові документи та копії листів, на які посилається ФОП ОСОБА_2 про направлення листів з вимогою нотаріально посвідчити договір не містять опису вкладення, та не підтверджують ухилення від нотаріального посвідчення договору, оскільки це повинно бути волевиявлення двох сторін, а ФОП ОСОБА_2 не надав суду підтвердження з його сторони здійснення дій щодо його нотаріального посвідчення.

Отже, договір оренди (найму) автомобіля № 12/08/19 від 12.08.2019 - є нікчемним, оскільки всупереч вимогам закону нотаріально не посвідчений.

Тому позовна вимога ФОП ОСОБА_2 за зустрічним позовом про визнання дійсним договору оренди (найму) автомобіля задоволенню не підлягає.

Щодо твердження ОСОБА_4 про введення її в оману суд зазначає наступне.

Під час укладання договору оренди автомобіля позивач та відповідач домовилися щодо усіх істотних умов договору і волевиявлення їх було вільним. Сторонами визнається як факт укладання договору оренди транспортного засобу, так і обставина того, що договір був укладений з метою настання реальних наслідків.

ОСОБА_4 не довела суду, що договір був укладений із введенням її з боку ФОП ОСОБА_2 в оману, зокрема, позивачем не надано жодних доказів того, що на час укладення спірного договору вона неправильно сприймала та трактувала предмет правочину та інші істотні умови останнього, що вплинуло на її волевиявлення.

Разом з тим, спірний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, а відтак, підписуючи даний договір та погоджуючись з його умовами, сторони повинні були усвідомлювати весь спектр відповідальності та можливе настання негативних наслідків.

Щодо застосування реституції у вигляді повернення орендних платежів суд зазначає наступне.

Відповідно до частини абз. 1 ч. 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

В свою чергу, абз. 2 ч. 1 ст. 216 УК України говорить про те, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування

Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Судом встановлено, що відбулось виконання договору, а саме: орендодавцем був переданий транспортний засіб у користування орендаря, а орендарем сплачено орендні платежі. В подальшому орендар повернув автомобіль орендодавцю, чим було достроково розірвано договір, тобто на день розгляду справи строк дії договору закінчився.

У постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/24847/14 (3-912гс16) викладено такий правовий висновок:

«Згідно з частиною першою статті 236 ЦК правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким із моменту його вчинення.

Разом із тим частиною третьою статті 207 ГК передбачено, що виконання господарського зобов`язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов`язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов`язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Отже, чинне законодавство не передбачає визнання недійсним правочину на майбутнє. У майбутньому можуть бути припинені виключно права та обов`язки сторін за тим недійсним правочином, за яким ці права та обов`язки передбачалися на майбутнє.

Фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює у разі його недійсності проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий договір повинен визнаватися судом недійсним з моменту укладення, а зобов`язання за цим договором - припинятися на майбутнє».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07 лютого 2019 року у справі № 924/778/17.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_2 в частині вимог про застосувати наслідків нікчемності правочину у вигляді повернення орендних платежів. Окрім того, відсутні підстави для задоволення вимог в частині стягнення понесених позивачем витрат на ремонт автомобіля у розмірі 21 518,74 грн. за недоведеністю та необґрунтованістю доказами суми.

Щодо позовних вимог ФОП ОСОБА_2 за зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ФОП ОСОБА_2 203 467,00 грн. вартості ремонтних робіт та запчастин та 43 674,40 грн - упущеної вигоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Повернення автомобіля в порушення вимог договору було зафіксовано не в акті прийому-передачі з підписанням двох сторін, а розпискою з підписанням лише ФОП ОСОБА_2 .

Технічна характеристика транспортного засобу на день його передачі орендарю суду надана не була, так як і відсутня технічна характеристика автомобіля на дату повернення. Також суд самостійно не може оцінити відсоток нормального зносу автомобіля під час його експлуатації орендарем. А тому, ОСОБА_2 не доведено суду причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_4 та наслідками.

Відтак, за наведених вище обставин, ФОП ОСОБА_2 не довів обставин на які посилався в частині заявленої вимоги про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 203 467,00 грн. - вартості ремонтних робіт та запчастин, як і не обґрунтував належними доказами заявлену суму.

Також ФОП ОСОБА_2 не доведено наявності підстав не укладення договору № 12/10/20 з ОСОБА_7 про надання в оренду автомобіля саме через аварійний його стан з причин дій ОСОБА_4 .

Зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, викладених у первісній та зустрічній позовній заяві, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні первісного та зустрічного позову.

Оскільки у задоволенні первісного та зустрічного позову суд відмовив, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені сторонами не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись стст. 4, 12, 13, 77-81, 95, 141, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про застосування наслідків нікчемності правочину - відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення вартості ремонтних робіт та упущеної вигоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.