Справа № 161/5081/20
Провадження № 2/161/1198/21
У Х В А Л А

13 квітня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

секретаря Самолюк І.М.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Романішиної Т.Л.

представника відповідачів Забожчук О.В.

представника третьої особи Соловей В.С.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кирилюк В.Ф. при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Волинської області, ГУНП у Волинській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів Головне управління Державного казначейства України у Волинській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства,-

ВСТАНОВИВ :

13.04.2021 року позивач ОСОБА_1 подав суду заяву про відвід судді Кирилюк В.Ф. при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Волинської області, ГУНП у Волинській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів Головне управління Державного казначейства України у Волинській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства.

Заяву мотивує тим, що суддя Кирилюк В.Ф. неодноразово відмовляла в задоволенні його клопотання та клопотання його представника щодо виклику свідків та приєднання до матеріалів справи пояснення, що є порушенням його права на захист у зв`язку із чим він має вмотивований сумнів щодо повного, об`єктивного дослідження всіх обставин, що важливі для прийняття рішення судом.

Покликаючись на викладені обставини, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України позивач просить заяву про відвід судді Кирилюк В.Ф. задовольнити.

Заслухавши позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , які просять заяву задовольнити, інших учасників справи, які в задоволенні заяви просили відмовити, суд приходить до висновку, що заява про відвід судді до задоволення не підлягає.

Частиною третьою статті 40 ЦПК України визначено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше, ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява про відвід надійшла безпосередньо у день судового засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Підстави для відводу судді передбачені ст. ст. 36, 37 ЦПК України.

Статтею 36 ЦПК України установлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 37 ЦПК України передбачено недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Заслухавши заяву про відвід, суд приходить до висновку, що оскільки відвід не вмотивований, підстави викладенні у заяві не підтверджені, жодних підстав, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України не існує, у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді слід відмовити.

Жодних порушень завдання та принципів цивільного судочинства щодо розгляду справи суддею не допущено, суддя ні прямо, ні опосередковано не заінтересована в результаті розгляду справи, мотиви відводу надумані і нічим не підтверджені.

Судом встановлено, що заява про відвід викликана допущеними, на думку позивача, порушеннями процесуального характеру з боку судді Кирилюк В.Ф. при розгляді справи. На думку суду, порушення процесуального характеру при розгляді справи, навіть за їх наявності, не можуть свідчити про можливе необ`єктивне чи упереджене ставлення судді до розгляду справи по суті, а можуть бути підставою для оскарження рішення з цих підстав.

Європейський суд з прав людини зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України Законом від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що заявлений відвід є необґрунтованим, а тому відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 252, 253 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Кирилюк Валентини Федорівни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Волинської області, ГУНП у Волинській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів Головне управління Державного казначейства України у Волинській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на судове рішення за результатом розгляду справи по суті.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Кирилюк В.Ф.