ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

розглянувши розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

В обґрунтування своїх вимог, які уточнювались в ході розгляду справи, позивач посилався на те, що 06 лютого 2019 року приблизно об 11 год. 00 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода з вини ОСОБА_3 , яка порушила правила дорожнього руху. У результаті ДТП він зазнав тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що підтверджено висновком експерта № 607е від 25 лютого 2019 року, а саме, відкритий багатоуламковий перелом лівого надколінника зі зміщенням уламків та ушкодженням капсули колінного суглобу, забійно-рвану рану по передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу. Він поніс витрати на лікування, придбання медикаментів, медичного інвентарю, медичного обстеження в загальній сумі 17232 грн. 31 коп., що підтверджується відповідними квитанціями. Крім того, йому завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних і фізичних стражданнях від завданих травм, змінах у звичайному укладі життя, необхідності лікуватися, порушенні життєвих планів. Моральну шкоду він оцінює у 70000 грн. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» матеріальну шкоду в розмірі 17232 грн. 31 коп. та моральну шкоду в розмірі 70000 грн., а також судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 16 листопада 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 155 грн. 20 коп. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. У задоволенні іншої частин позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 110 грн. 05 коп. Стягнуто з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 05 грн. 70 коп. Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Стягнуто з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 грн.

З таким рішенням, в частині визначення розміру моральної шкоди, завданої злочином, яка належить до стягнення із ОСОБА_2 , не погодився ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального права, просив його скасувати в зазначеній частині, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь 70 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду учасниками справи не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 06 лютого 2019 року приблизно о 10 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 , рухалась в Соборному районі у м. Дніпрі по вул. Космічній з боку вул. Набережної Перемоги в напрямку вул. Запорізьке шосе. Під час руху водій ОСОБА_2 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впоралась із керуванням, в некерованому стані виїхала на призначений для зустрічного руху бік дороги та в районі будинку № 30, скоїла зіткнення з автомобілем «ВАЗ-211140», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію ОСОБА_1 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла, синця в середній третині лівої вушної раковини, синця на тильній поверхні правої кисті, відкритого багатоуламкового перелому лівого надколінника зі зміщенням уламків та ушкодженням капсули колінного суглобу, забійно-рваної рани по передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 607е від 25 лютого 2019 року, за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 - термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу. Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 11/10.1/170 від 25 лютого 2019 року, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Тойота Авенсіс» ОСОБА_2 повинна була діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «Тойота Авенсіс» ОСОБА_2 визначалася виконанням нею вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України і у неї не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б їй їх виконати. При заданому механізмі події, дії водія автомобіля «Тойота Авенсіс» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 12.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даною ДТП. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-211140» ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. При заданих вихідних даних, водій автомобіля «ВАЗ-211140» ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «ТОЙОТА АВЕНСІС» шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування. В діях водія автомобіля «ВАЗ-211140» ОСОБА_1 при заданому механізмові пригоди, не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України, які б з технічної точки зору знаходились б в причинному зв`язку з настання даної ДТП. Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_3 , згідно висновку судово авто-технічної експертизи порушила вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить: п. 12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», невиконання яких, згідно висновку судово- автотехнічної експертизи знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Вказані обставини встановлені вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року у справі № 201/2602/19, яким ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вирішено питання щодо речових доказів та судових вират. Цивільний позов ОСОБА_1 про стягнення майнової і матеріальної шкоди залишено без розгляду для його уточнення і вирішення в порядку цивільного судочинства (т.1 а. с. 24, 25).

За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 , ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2019 року відносно ОСОБА_2 , обвинуваченої за ч. 1 ст. 286 КК України в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначено новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вказаними судовими рішеннями встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, за наслідками якої ОСОБА_5 завдано тілесних ушкоджень.

У цивільному позові потерпілого сума матеріальної шкоди визначена в розмірі 17 232,31 грн., як вартість медичних препаратів і предметів (виробів) медичного призначення.

Згідно виписного епікризу з історії хвороби № Є943 від 15 лютого 2019 року «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. Мечникова» позивачу встановлений діагноз: відкритий багатоуламковий перелом лівого підколінника зі зміщенням уламків. 06 лютого 2018 року проведена операція відкрита репозиція, МОС (Металоостеосинтез) по Вебер осколкового перелому лівого надколінника. Стан з позитивною динамікою, післяопераційний період без особливостей, пацієнт пересувається на милицях, без навантаження на ліву ногу. Хворий виписаний з відділення для подальшого нагляду за ним ортопеда-травматолога в поліклініці за місцем мешкання. У п. 8 епікризу пацієнту рекомендовано: амбулаторний нагляд у ортопеда-травматолога, щоденні перев`язки, зняття післяопераційних швів на 14й день після операції, гіпсова іммобілізація лівої нижньої кінцівки 6 тижнів з моменту операції, хода на милицях без навантаження на нижню кінцівку 8 тижнів після операції, дексалгін 1 таб. при болю, остеогенон по 1 таб. 2р/сут. 3 міс. (т.1 а.с. 9, 10).

З амбулаторної картки хворого ОСОБА_1 Є943 вбачається, що позивачеві було призанчено: УГГ, ЛФК, розчин NaCl - 9 %, цефтріаксон, метрогіл, морфін, АльфортДекса при болю, Омез (т.2, а.с. 96 ), а також цефтріаксон, метрогіл, адекватна аналгезія дексалгін, УВЧ на післяопераціну рану, перев`язки 1 раз на добу, видалення дренажу на 2-3 добу, морфін, омез (т.2, а.с. 109). Згідно з протоколом передопераційного огляду і знеболення, уведено новостезін-спинал, ледокаїн, розчин NaCl - 9 %, цефтріаксон, кетанол, (т.2, а.с. 111).

Згідно п.8 виписного епікризу з історії хвороби № Є943 від 15 лютого 2019 року «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. Мечникова» пацієнту ОСОБА_1 рекомендовано: щоденні перев`язки, зняття післяопераційних швів, гіпсова іммобілізація лівої нижньої кінцівки, хода на милицях, дексалгін, остеогенон (т.1 а.с. 9, 10).

Амбулаторною карткою хворого ОСОБА_1 Є943 установлено, що позивачеві призначено: УГГ, ЛФК, розчин NaCl - 9 %, цефтріаксон, метрогіл, морфін, АльфортДекса при болю, Омез (т.2, а.с. 96), а також цефтріаксон, метрогіл (в/в.к. тобто внутрішньовенно-крапельно), адекватна аналгезія дексалгін, УВЧ на післяопераціну рану, перев`язки 1 раз на добу, видалення дренажу на 2-3 добу, морфін, омез (т.2, а.с. 109). Згідно з протоколом передопераційного огляду і знеболення, уведено новостезін-спинал, ледокаїн, розчин NaCl - 9 %, цефтріаксон, кетанол (т.2 а.с. 57-123, 111).

Досліджуючи надані на підтвердження витрат чеки і квитанції, суд першої інстанції прийняв до уваги лише витрати на ті лікарські засоби і набір металоконструкцій для проведення операції і лікування, які відповідають призначенням лікарів, зазначених у епікризі і виписці із історії хвороби амбулаторного (стаціонарного) хворого. До них відносяться (у період першої операції після ДТП): бандаж коліна з посиленим фіксатором чек за 10 лютого 2019 року на суму 688 грн. (т.1, а.с. 221); бинт гіпсовий - чека за 03 лютого 2019 року на суму 90 грн. (т.2, а.с. 223); остеогенон таблетки, шприц - чек за 08 лютого 2019 року на загальну суму 487 грн. 11 коп. (т.1, а.с. 224); бинт, омез, система, шприци - з чека за 07 лютого 2019 року на загальну суму 251 грн. 47 коп. (т.,1 а.с. 227); вата, система з чека за 07 лютого 2019 року на загальну суму 49 грн.36 коп. (т.1, а.с. 228 ); бинт, дексалгін ін`єкції, шприци - з чека за 06 лютого 2019 року на загальну суму 490 грн. 51 коп. (т.1, а.с. 229); бандаж 510 неопреновий на коліно - з чека за 11 лютого 2019 року на суму 263 грн. 90 коп. (т.1, а.с. 230); бинт марлевий, бинт еластичний, дексалгін ін`єкції, лідокаїн, метрогіл, системи, шприци - з чека за 06 лютого 2019 року на загальну суму 780 грн. 03 коп. (т.1, а.с. 232). а всього 3100 грн. 38 коп.

Інші витрати на лікування суд першої інстанції не взяв до уваги, оскільки ліки, указані в них, не відповідають призначенням лікарів, які містяться у виписному епікризі з історії хвороби № Є943 від 15 лютого 2019 року «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. Мечникова» та амбулаторній картці хворого ОСОБА_1 Є943.

Згідно з наданою позивачем випискою № 9088 з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. Мечникова» в подальшому позивач лікувався у віддаленні травматології та ортопедії № 1 з 17 грудня 2019 року по 08 січня 2020 року (тобто через 10 місяців після першої операції) з діагнозом: відкритий перелом, який зрісся після МОС (Металоостеосинтезу) лівого надколінника. Контрактура лівого колінного суглобу. Проведена операція 24 грудня 2019 року - видалення металоконструкції лівого надколінника. Проведене лікування: цефтріаксон, кетанов, факсипарін, морфин, омез, магнію сульфат, перев`язка рани, УВЧ, гіпсова іммобілізація,

У пункті 8 виписки пацієнту рекомендовано: подальше лікування та нагляд травматолога, хода з повним навантаженням на ліву нижню кінцівку, ЛФК, кальцію-Д3-никомед по 1 таб. 2 р. на день, цикло-3-форте по 1 таб. 2 р. на місяць.

Сторонами не заперечується, що 02 березня 2019 року відповідачем ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, позивачеві ОСОБА_1 сплачено грошові кошти у розмірі 25000 грн., що підтверджується квитанцією про поштовий переказ від 02 березня 2019 року (т.1 а.с. 82).

Отже, 02 березня 2019 року ОСОБА_2 добровільно відшкодувала ОСОБА_1 , заподіяну кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 25000 грн.

Встановивши, що відповідач ОСОБА_2 повністю компенсувала позивачеві вимоги про відшкодування матеріальної шкоди за цивільним позовом в частині заявленої до відшкодування суми, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди. Також судом першої інстанції стягнуто з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 155 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду першої інстанції в цій частині сторонами не оскаржується.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне.

Пунктами 1 та 2 частини 2 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

На обґрунтування наявності заподіяної моральної шкоди, позивач вказував, що до аварії він не був офіційно працевлаштованим, однак працював на будівництві, заробляв від 15 000 грн. до 20 000 грн. на місяць. Внаслідок травми, завданої ДТП, яка сталася 06 лютого 2019 року, він зазнав оперативних втручань та фізичних страждань, не міг пересуватися без милиць та працювати, змушений був приймати знеболювальні препарати, щоб хоч якось втамувати біль, не виходив з дому, ліки йому купувала дружина та друзі за його кошти. У 2019 році у нього народилася дитина, яку через непрацездатність він не мав змоги належним чином утримувати та допомагати дружині.

Як вбачається з вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року у справі № 201/2602/19 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла, синця в середній третині лівої вушної раковини, синця на тильній поверхні правої кисті, відкритого багатоуламкового перелому лівого надколінника зі зміщенням уламків та ушкодженням капсули колінного суглобу, забійно-рваної рани по передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 607е від 25 лютого 2019 року за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Матеріалами справи та поясненнями сторін встановлено, що негативні явища в житті позивача, пов`язані з ДТП, яка мала місце 06 лютого 2019 року, тривали протягом майже 11 місяців (період лікування). Лише у грудні 2019 року позивачеві були видалені металоконструкції.

Станом на момент розгляду справи відповідач добровільно моральну шкоду позивачеві не відшкодувала.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, однак колегія суддів не може погодитись із визначеним судом її розміром у сумі 3000 грн..

Суд першої інстанції належним чином не врахував тривалість лікування позивача, страждання, завдані фізичним болем внаслідок отриманих травм, вимушені зміни в його житті.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, керуючись принципом справедливості та розумності, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду від 06 листопада 2020 року в оскаржуваній частина змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 3000 грн. до 10 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, змінити в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, збільшивши її розмір з 3000 грн. до 10 000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 квітня 2021 року.

Головуючий суддя

Судді