РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

16 квітня 2021 року

Справа №451/6/20
Провадження № 2/451/138/21

Радехівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Войтович Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Радехові цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В :

8 січня 2020 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30.12.2017 року о 22 год. 00 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп на 485 км, ОСОБА_1 , керував автомобілем Fiat Doblо, державний номерний знак № НОМЕР_1 , створив небезпеку дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не реагував на її зміну, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Тоуоtа, № НОМЕР_2 , в результаті ДТП транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень, чим завдано матеріальних збитків. Порушив вимоги п. 1.5, 2.3 (Б,Д), 10.1, 13.1 ПДР України. Також, ОСОБА_1 , 30.12.2017 року, о 22 год. 00 хв., на автодорозі М-06 Київ-Чоп на 485 км., керував автомобілем Fiat Doblo, державний № НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди та не повідомив орган чи підрозділ поліції, чим порушив п. 2.10 (а.д) ПДР України. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови Радехівського районного суду Львівської області від 22.03.2018 року по справі № 451/232/18, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Відповідно до вироку Галицького районного суду міста Львова від 12.07.2019 р. по справі № 461/3489/18, ОСОБА_1 , було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст. 408, ч.1 ст. 115, ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 289. ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України. Цивільно-правова відповідальність потерпілої особи була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» згідно полісу №АК/8075179. Відповідно до Висновку № 283 виконаного судовим експертом Галамай Я.І., від 14.11.2018 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Тоуоtа», держаний № НОМЕР_2 становить 8 606 грн. 61 коп. Вартість послуг аварійного комісара становить 814 грн. 00 коп. 19.02.2019 року Позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 8 606 грн. 31 коп. на користь власника пошкодженого транспортного засобу «Тоуоtа», держаний № НОМЕР_2 , що підтверджується платіжним дорученням № 912361 від 19.02.2019 року. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 9 420 (дев`ять тисяч чотириста двадцять) грн. 31 коп. Відповідачу було направлено претензію щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу, проте відповіді позивачем так і не було отримано, а шкода до цього часу так і не була відшкодована. Проситьпостановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України () завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 9 420 (дев`ять тисяч чотириста двадцять) грн. 31 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. (а.с.3-8).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надіслав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти ухвалення по справі заочного рішення (а.с.7,136).

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи без його участі суду не подав (а.с.135).

Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив позивач.

Із врахуванням наведеного, на підставі ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін та без застосування фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Суд встановив, що 30.12.2017 року о 22 год. 00 хв. на автодорозі М-06 на 485 км, ОСОБА_1 , керував автомобілем Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем Тоуоtа, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . ОСОБА_1 залишив місце пригоди. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень (а.с.13-15).

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до Постанови Радехівського районного суду Львівської області від 22.03.2018 року по справі № 451/232/18, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.69-72).

Згідно вироку Галицького районного суду міста Львова від 12.07.2019 р. по справі № 461/3489/18, ОСОБА_1 , було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408, ч.1 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та призначено йому покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією належного йому майна (а.с.29-68).

На час вчинення ДТП, автомобіль потерпілого Департаменту патрульної поліції, марки «Тоуоtа Prius», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням лейтенанта поліції ОСОБА_2 , був застрахований на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8075179 з терміном дії з 29.12.2017 року до 28.12.2018 року включно (а.с.21-27).

З інформаційної довідки №21721/41/12/02-2018 від 17.08.2018 р., Департаменту патрульної поліції, вбачається, що ОСОБА_1 незаконно заволодів автомашиною Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_3 , у зв`язку з чим було порушено кримінальне провадження №0005697 та внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 31.12.2017, яке на даний час розглядається в Апеляційному суді Львівської області, а державне обвинувачення підтримують працівники прокуратури Львівського гарнізону. Відповідно до п. "в" ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання відшкодування по вищевказаній дорожньо-транспортній події необхідно звернутись в МТСБУ. Для представлення необхідного пакету документів в МТСБУ необхідно надати завірену копію обвинувального акту і довідку про стан розгляду справи по факту обвинувачення ОСОБА_1 в скоєнні ним злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України (а.с.28).

В подальшому до позивача МТСБУ із заявою звернувся представник потерпілого - Департаменту патрульної поліції, з приводу виплати відшкодування оціненої шкоди, у зв`язку із ДТП, відповідно до ст.35 та п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.16-20).

Згідно акту виконаних робіт, розрахунку №1411/18 від 14.11.2018 р., висновку № 283, виконаного судовим експертом Галамай Я.І., від 14.11.2018 р., та на підставі ремонтної калькуляції № 283, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тоуоtа Prius», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 8 606, 31 грн. (а.с.73-117).

Відповідно до платіжного доручення № 912361 від 19.02.2019 року, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу «Тоуоtа Prius», д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 8 606, 31 грн. та вартість послуг в розмірі 814 грн. (а.с.118,119).

19.02.2019 року позивачем на адресу відповідача надсилалась регресна вимога з проханням сплатити суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 9420,31 грн. на рахунок МТСБУ, однак дана вимога залишилась без реагування (а.с.120).

Відповідно до п.п. «ґ» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно з п.п.33.1.4. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України, який міститься у постанові від 13.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з тим, що відповідач невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово не надав страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).

Відповідач документальних підтверджень про те, що він з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок не надав суду. Окрім цього, втік з місця пригоди, оскільки незаконно заволодів автомобілем Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_3 , у зв`язку з чим було порушено кримінальне провадження, за яким ОСОБА_1 був засуджений.

Між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під правове регулювання Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоду, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч.1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу;

в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи;

г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону;

ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.

Статтею 1191 ч.1 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» від 6.09.2005 року наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи про те, що позивачем здійснено регламентну виплату потерпілій стороні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, така сталася з вини відповідача, як водія транспортного засобу, який невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово не надав страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, без поважних причин, більше того залишив місце пригоди, і такий в добровільному порядку понесені витрати позивачу не компенсував, станом на час розгляду справи відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати суду не надано, тому суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для задоволення позову та відшкодування завданої майнової шкоди з відповідача в порядку регресу в розмірі 9420 гривень 31 копійок.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно також стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,247,258-259,263-265,280,282 ЦПК України, ст.ст.979, 1187, 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Сморжів, Радехівського району, Львівської області, на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України (), завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 9 420 (дев`ять тисяч чотириста двадцять) грн. 31 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Сморжів, Радехівського району, Львівської області, на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України (), судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Радехівського районного суду Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 16 квітня 2021 року.