ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро питання про зняття з розгляду цивільної справи по апеляційним скаргам Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2020 року по справі за заявою ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями, -

ВСТАНОВИЛА:

11 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, посилаючись на те, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2011 року у справі №4-1453/11 визнано незаконним позбавлення заявника свободи 29 липня 2010 року. Окремою постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2011 року у цій самій справі прокурора Дніпропетровської області повідомлено про позбавлення заявника свободи «невідомими особами в цивільному одязі з посвідченнями схожими на посвідчення міліції». Для визначення розміру компенсації суттєвим є те, що фактично підтверджено судовими рішеннями, зокрема вказаною постановою, позбавлення свободи заявника 29.07.10 року мало всі ознаки викрадення людини. При оцінці немайнової шкоди слід врахувати особистість заявника, який на той час був одним з провідних світових фахівців у юридичній психології, добре орієнтувався у цивільному і кримінальному праві, їх матеріальних і процедурних аспектах. Важливою також є відсутність будь-яких передбачених законодавством дій держави стосовно встановлених у постанові від 21.09.11 року порушень прав заявника, зокрема, невнесення більше 8 років в ЄРДР відомостей про вчинення відносно заявника кримінального проступку; визнання заявника потерпілим, тощо; повідомлення заявника Міністерством юстиції України про його права на оскарження цього затримання у суді і на відшкодування завданої цим затриманням (викраденням) шкоди з відповідними правовими наслідками. Така відсутність суттєво впливає на встановлення розміру моральної шкоди, оскільки і значно збільшує вину держави, яка порушила та продовжує порушувати строки порушення прав заявника, відповідні його зусилля й страждання. Тому заявник просив компенсувати йому немайнову шкоду, завдану цією бездіяльністю у сумі 165000,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2020 року, з врахуванням ухвали цього ж суду від 17 січня 2020 року про виправлення описки, заяву ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями задоволено частково. Стягнуто з державного бюджету на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю правоохоронних органів стосовно факту незаконного позбавлення його свободи 29 липня 2010 року (а.с. 33, 43-38).

З такою ухвалою не погодилось ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області та звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с. 43-49, 55-61).

ОСОБА_1 також звернувся з апеляційною скаргою на вказану вище ухвали, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про зміну ухвали суду від 17 січня 2020 року, задовольнивши його заяву у повному обсязі (а.с. 79).

Частиною 3 ст. 365 ЦПК України передбачено, що якщо під час вивчення матеріалів справи суд виявить нерозглянуті зауваження на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами, нерозглянуті письмові зауваження щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, невирішене питання про ухвалення додаткового рішення, суд постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при вирішенні питання про повернення до суду першої інстанції справи, яка надійшла разом з апеляційною скаргою, для усунення недоліків у її оформленні апеляційні суди повинні враховувати, що перелік недоліків у оформленні справи, про які йдеться в статті 297 ЦПК, в редакції, що діяла по 14.12.2017 року, як про підставу для повернення справи до суду першої інстанції з метою їх усунення, не є вичерпним.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що судом першої інстанції не наведено обґрунтувань стосовно доводів заяви ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди, завданої внаслідок позбавлення свободи 29.07.10 року, яке (за доводами заяви) мало "всі ознаки викрадення людини".

За положеннями пункту 1 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщостосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

За таких обставин, враховуючи також думку ОСОБА_1 щодо нерозгляду судом першої інстанції його "основного обґрунтування завдання моральної шкоди", колегія приходить до висновку про наявність підстав для зняття цивільної справи з апеляційного розгляду та направлення до суду першої інстанції для вирішення питання про усунення зазначеного недоліку.

Керуючись ст. ст. 259, 269, 365 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Справу зняти з апеляційного розгляду та повернути до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська для вирішення питання про усунення недоліків.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді