УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року

м. Київ

справа №437/2111/12

провадження № 61-915ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на незаконні рішення виконавців, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Євгеній Петрович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Покровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного та приватного виконавців.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року, відмовлено у задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання переривався, повторно виконавчий лист пред`являвся стягувачем до відділу державної виконавчої служби в межах встановленого законом строку, що підтверджується дослідженими судами доказами.

14 січня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким скаргу задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норму права щодо визначення строку повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки не застосували вимоги Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 року, а обставини справи стосовно строків повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання встановили за відсутності належних доказів.

Після усунення недоліків в порядку вимог частини першої статті 394 ЦПК України підлягає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частин четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено провадження у справі) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив таких обставин.

Так скаржник не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій стосовно визначення моментів переривання строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (відповідно до вимог частини третьої статті 3 ЦПК України використовуються положення Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент вчинення конкретної процесуальної дії) загальний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлений терміном в один рік з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

За змістом частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції строки пред`явлення виконавчого документа до виконання

перериваються:

1) пред`явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Так судами встановлено, що Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист 12 червня 2013 року №437/2111/12 на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2012 року, яке набрало законної сили 15 травня 2013 року.

Цей виконавчий лист було пред`явлено стягувачем ТОВ «Кредитні ініціативи» до Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 07 квітня 2014 року та постановою державного виконавця від 07 квітня 2014 року було відкрито виконавче провадження, яке було закінчено на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлене за належністю до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - відділ ДВС).

17 грудня 2014 року відділом ДВС виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі відповідної постанови від 11 грудня 2014 року.

10 грудня 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» повторно направило до відділу ДВС заяву про відкриття виконавчого провадження та виконавчий лист, які отримано відділом ДВС 22 грудня 2015 року. Постановою державного виконавця від 24 грудня 2015 року було відкрито виконавче провадження за цим виконавчим листом, а постановою від 17 вересня 2018 року виконавчий лист повернуто стягувачу, про що ТОВ «Кредитні ініціативи» було повідомлене того ж дня - 17 вересня 2018 року.

26 червня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Є. П. отримав заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» про відкриття виконавчого провадження та своєю постановою від 27 червня 2019 року відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №437/2111/12, виданого 12 червня 2013 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Законом України «Про виконавче провадження» в редакції після 02 червня 2016 року змінено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - 3 роки з моменту отримання.

Пунктом п`ятим Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції після 02 червня 2016 року передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, відповідно до вимог вищевказаного закону строк для пред`явлення виконавчого листа №437/2111/12, виданого 12 червня 2013 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, тобто, до набрання чинності новою редакцією Закону України «Про виконавче провадження», після його повернення 17 вересня 2018 року стягувачу становив 3 роки.

За таких підстав суди, надавши належну оцінку доказам в матеріалах справи, дійшли правильного висновку про те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання переривався та виконавчий лист пред`являвся стягувачем в межах встановлених законом строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, а отже і відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції в розумінні частини першої статті 400 ЦПК України.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому за таких підстав у відкритті касаційної скарги на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на незаконні рішення виконавців, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Євгеній Петрович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Покровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

Є. В. Петров

О. С. Ткачук