ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/517/21Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Єльцова В.О.

суддів: Бородійчук В.Г., Нерушак Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товаристо з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація»

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмила Анатоліївна

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова Інновація», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмила Анатоліївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2020 року відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», третя особа ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2020 року і постановити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 вересня 2020 року приватним нотаріусом КМНО Тимошенко Л.А. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» заборгованості за період з 18 березня 2020 року по 8 вересня 2020 року включно у розмірі 21 680 грн, яка складається із: прострочені заборгованість за кредитом 4 000 грн; прострочена заборгованість по відсотках 17 680 грн. Плата за вчинення виконавчого напису 1 100 грн.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Як передбачено ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. за №1172, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При цьому, відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно п.3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують спірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172 (п. 3.5. ІІорядку).

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав стягувача шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, а перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі №6-158цс15.

Постановлюючи рішення суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що відповідач для одержання виконавчого напису надав приватному нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів від 29.06.1999 року №1172.

Проте, із такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

Так, обґрунтовуючи апеляцію позивач посилалася на те, що її не було повідомлено про вчинення напису, що вона не отримував вимоги відповідача про необхідність погашення заборгованості, що вона не погоджується із сумою, яка зазначена у виконавчому написі, тобто що в даному випадку існує спір щодо суми заборгованості, що судом 1 інстанції не встановлено які ж саме документи на підтвердження безспірності заборгованості було надано та досліджено при постановленні оскаржуваного рішення.

Такі доводи позивача є слушними.

Так, в рішенні суд 1 інстанції посилався на те, що відповідач (стягувач) надав приватному нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів від 29.06.1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у спірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, в т.ч. і список згрупованих відправлень цінних листів, опису вкладення в цінний лист та трекінгу відстеження відправлення, з якого вбачається, що 8 вересня 2020 року ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» направило ОСОБА_1 вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань.

Проте, судом 1 інстанції ці обставини належним чином перевірені не були.

Так, не було з`ясовано які саме докази були надані нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості позивача ОСОБА_1 , не були спростовані доводи позивача щодо неотримання нею вимоги відповідача про усунення порушень за кредитним договором.

Крім того, ОСОБА_1 посилалася на те, що оскільки її не було відомо про вчинення виконавчого напису, то вона не могла повідомити нотаріуса про наявність спору щодо заборгованості.

В зв`язку з вищевикладеним, судова колегія вважає, що судом першої інстанції належним чином не з`ясовано обставини справи щодо наявності безспірної заборгованості позивача та щодо підстав для задоволення позову.

Так, згідно ст.50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання письмової вимоги боржнику про усунення порушень.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, необхідно не обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряти доводи боржника в повному обсязі й встановити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саметакого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішепих по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Крім того, у відповідності ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В зв`язку з тим, що за результатами розгляду апеляційною інстанцією скасовано ухвалене в справі судове рішення та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог, то понесені позивачем судові витрати у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції покладаються на відповідача.

Тому, з урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, з врахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що обгрунтування вимог апеляційної скарги є доведеними і дають підстави для скасування судового рішення з постановленням нового висновку суду про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 23 грудня 2020 року скасувати і постановити нове, яким визнати виконавчий напис від 15 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмилою Анатоліївною, про звернення стягнення з ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) за Договором №0-2 від 18 березня 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (), заборгованості на загальну суму 22 780,00грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (ЄДРПОУ 41146462) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1261грн. 20коп. сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 2102,00 грн. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий В.О. Єльцов

Судді В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак