Ухвала

07 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 355/1857/18

провадження № 61-15147св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Русинчука М. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заявуОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом у суді касаційної інстанції та клопотання ОСОБА_2 про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з батьком,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини

з батьком, встановлення режиму (графіку) побачень матері з дитиною та стягнення аліментів на утримання дитини.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 06 червня

2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від

14 вересня 2020 року,розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визначено місце проживання дитини - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з батьком - ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1 536,80 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року касаційну скаргу

ОСОБА_2 задоволено. Рішення Баришівського районного суду Київської області від 06 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від

14 вересня 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з батьком скасовано. Передано справу № 355/1857/18 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба

у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з батьком на новий розгляд до суду першої інстанції.

10 лютого 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_2 , в якій вона просить вирішити питання щодо розподілу і стягнення судових витрат понесених нею у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В. від 26 лютого 2021 року у прийнятті заяви ОСОБА_2 про вирішення питання щодо розподілу судових витрат понесених нею у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції у справі відмовлено.

10 березня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови у справі, якою стягнути зі ОСОБА_1 на її користь 1 536,80 грн судового збору та 25 000,00 грн витрат на правничу допомогу. У заяві також міститься клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду (виключна правова проблема та для відступу від висновків, зроблених у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі

№ 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18).

Заява ОСОБА_2 мотивована тим, що постановою Верховного Суду

у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від

27 січня 2021 року її касаційна скарга задоволена, вона понесла витрати

у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції на сплату судового збору та на правничу допомогу, проте питання про розподіл цих судових витрат у зазначеній постанові не вирішено.

Клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду мотивоване існуванням різних підходів до вирішення питання про розподіл судових витрат понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення

з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції. Посилається на додаткову постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року у справі №810/4749/1, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 квітня 2020 року в справі № 904/8794/17, додаткову постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 761/31911/16-ц (провадження № 61-33736св18).

29 березня 2021 року надійшли пояснення ОСОБА_1 до заяви про ухвалення додаткового рішення в яких зазначено, що наведене питання вже вирішувалося Верховним Судом, тому в прийнятті заяви необхідно відмовити.

06 квітня 2021 року надійшов відзив ОСОБА_1 на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просить у задоволенні вказаної заяви

ОСОБА_2 відмовити.

У частинах першій, третій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення

в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України

у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими

в статтях 141-142 ЦПК України. У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження

№ 61-39028св18) зроблено висновок, що: «У разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення

з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (див. постанови від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження

№ 12-161гс19)).

Тому розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішенняу справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

За таких обставин підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених

у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

У частині п?ятій статті 403 ЦПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Виключна правова проблема як така має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного показників. Кількісний показник означає, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з врахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

З точки зору якісного критерію про виключність правової проблеми можуть свідчити наступні обставини: з касаційної скарги вбачається, що судами були допущені істотні порушення норм процесуального права, які унеможливили розгляд справи з дотриманням вимог справедливого судового розгляду; судами була допущена явна й груба помилка у застосуванні норм процесуального права, в тому числі свавільне розпорядження повноваженнями, й перегляд справи Великою Палатою потрібен з метою унеможливлення її повторення у подальшій судовій діяльності; норми матеріального чи процесуального права були застосовані судами першої чи апеляційної інстанцій таким чином, що постає питання щодо дотримання принципу пропорційності, тобто забезпечення належного балансу між приватними та публічними інтересами; наявні колізії

в нормах матеріального права, що викликає необхідність у застосуванні аналогії закону чи права, або постає питання щодо дотримання принципу верховенства права.

При цьому справа буде мати принципове значення, якщо йдеться про правове питання, яке потребує пояснення і зустрічається у невизначеній кількості справ у разі, якщо надана на нього відповідь піддається сумніву або якщо існують різні відмінні позиції і це питання ще не вирішувалося вищою судовою інстанцією,

а також необхідне тлумачення щодо застосування нових законів. Разом з тим не є виключною правовою проблемою правове питання, відповідь на яке

є настільки ясною і чіткою, що вона може бути знайдена без будь-яких проблем.

Колегія суддів Верховного Суду вважає, що відсутні підстави, передбачені

у статті 403 ЦПК України для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки наведені заявником приклади різних підходів до вирішення питання про розподіл судових витрат Верховним Судом мали місце до ухвалення постанови Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18). Після цього відповідна практика Верховного Суду є сталою, тобто єдина правозастосовча практика сформувалась, а іншого обґрунтування необхідності передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду у клопотанні ОСОБА_2 не наведено.

Тому у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду слід відмовити.

Керуючись статтями 141, 260, 270, 403, 404, 416 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом у суді касаційної інстанції справи № 522/16960/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з батьком, відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи № 522/16960/17 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Краснощоков

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук

М. Ю. Тітов