Справа № 333/2845/20
Провадження № 2/333/214/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Уляницької Д.О.,

представника позивача Вельможко О.О.,

представника відповідача Зеленої Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина Андрія Миколайовича про стягнення шкоди, завданої неправомірними діями,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина Андрія Миколайовича про стягнення шкоди,завданої неправомірними діями.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11.07.2018 року на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина Андрія Миколайовича від 05.07.2018 року № 56708262 в рамках виконавчого провадження про стягненню на користь ПАТ «Ідея Банк» було вилучено автомобіль ЗАЗ, модель LANOS, 2013 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 . В подальшому вилучений автомобіль було реалізовано 28.11.2018 року за ціною - 50 000,00 грн.

Посилаючись на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року, яким було скасовано постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича від 05.07.2018 про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та про розшук майна боржника, прийняті в межах виконавчого провадження №56708262, з приводу примусового виконання виконавчого напису №820 від 20.04.2018, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем та положення ст.ст. 22, 1166-1167 ЦК України, Позивач вважає, що дії приватного виконавця щодо реалізації вилученого майна спричинили останньому шкоду в розмірі 108 010,00 грн. та просив її стягнути в судовому порядку, а також судові витрати. Позивач зазначає що попередній розрахунок суми судових витрат який понесе позивач наступний: консультації з приводу даної суперечки 200 ,00 грн., кількість часу 20 хв.; підготовка та складання позовної заяви, збирання та аналіз письмових доказів вартість послуги- 1500,00 грн. кількість часу 1 год.; складання заяв, клопотань, скарг, тощо в залежності від складності та витрат часу від 200 до 2000 грн.; представництво адвоката в судовому засіданні в залежності від витрат часу від 700 до 1500 грн.

09.06.2020 року за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

27.07.2020 року до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що з позовною заявою про стягнення шкоди, завданої неправомірної згоди не згоден, вважає обставини викладені у позовній заяві такими, що не відповідають дійсності, Відповідачем не було вчинено жодних дій, що призвели до завдання шкоди Позивачу.

Відповідач зазначає, що на підставі виконавчого напису №820 від 20.04.2018, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, 05.07.2018 року відповідачем було відкрите виконавче провадження №56708262 про звернення стягнення на транспортний засіб марки ЗАЗ, модель LANOS, 2013 року випуску,що належить на праві власності, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 28.09.2013, Центр ДАІ 2303, позивачу.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля ЗАЗ, модель LANOS, 2013 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 задовольнити вимоги ПАТ «Ідея Банк» за період з 04.03.2017 по 05.03.2018 у розмірі 93106,70 грн..

07.08.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізька область Сколибогом Олександром Сергійовичем, який діяв на підставі Договору про уповноваження на вчинення виконавчих дій №56708262 від 01.08.2018, укладеного з відповідачем, при примусовому виконанні виконавчого напису №820 від 20.04.2018, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем здійснено опис та арешт зазначеного вище транспортного засобу, проведена оцінка майна.

Відповідно до протоколу про проведення електронни торгів від 28.11.2018 року, проведено електронні торги з реалізації майноа, а саме : транспортного засобу марки ЗАЗ, моделі LANOS, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 за ціною реалізації 75 575,50 грн. рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року, яке набрало законної сили 27.02.2019 року на підставі Постанови Третього апеляційного адміністративного суду, скасовано постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича від 05.07.2018 про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та про розшук майна боржника, прийняті в межах виконавчого провадження №56708262, з приводу примусового виконання виконавчого напису №820 від 20.04.2018, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем.

Однак, станом на дату проведення виконавчих дій 28.11.2018 року відсутнє судове рішення, яке б встановлювало факт неправомірності дій приватного виконавця та заборонило останньому вчиняти дії направлені на реалізацію майна Боржником. Клопотання про забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій чи зупинення виконавчого провадження Боржником не заявлялось.

Зазначає, що стороною Позивача не доведено факту завдання останньому збитків неправомірними діями Відповідача

Окрім того, посилається на безпідставність стягнення примарних збитків з особи, що виконує рішення суду, в порядку передбаченим ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки приватний виконавець як суб`єкт незалежної професійної діяльності, уповноважений державою на здійснення діяльності з примусового виконання рішень та положення ст. 1166 ЦК в даному випадку не можуть бути застосовані.

Окрім того Відповідачем на адресу суду було направлено заяву про намір стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою судді від 09 червня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

Ухвалою від 10.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого напису №820 від 20.04.2018, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, 05.07.2018 року приватним виконавцем Яцишиним Андрієм Миколайовичем було відкрите виконавче провадження №56708262 про звернення стягнення на транспортний засіб марки ЗАЗ, модель LANOS, 2013 року випуску,що належить на праві власності, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 28.09.2013, Центр ДАІ 2303, позивачу.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля ЗАЗ, модель LANOS, 2013 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 пропонується задовольнити вимоги ПАТ «Ідея Банк» за період з 04.03.2017 по 05.03.2018 у розмірі 93106,70 грн..

05.07.2018 року приватним виконавцем в межах зазначеного виконавчого провадження прийнята постанова про арешт майна боржника, а саме: транспортний засіб марки ЗАЗ, моделі LANOS, 2013 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 та в межах зазначеного виконавчого провадження прийнято постанову про розшук майна боржника, а саме: транспортного засобу марки ЗАЗ, моделі LANOS, 2013 року випуску, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

07.08.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізька область Сколибогом Олександром Сергійовичем, який діяв на підставі Договору про уповноваження на вчинення виконавчих дій №56708262 від 01.08.2018, укладеного з відповідачем, при примусовому виконанні виконавчого напису №820 від 20.04.2018, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем здійснено опис та арешт зазначеного вище транспортного засобу, проведена оцінка майна.

Постановою від 15.08.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. було призначено суб`єктом оціночної діяльності Приватне Підприємство «ТА-ЕКСПЕРТ-СЕРВІС».

Судом досліджено матеріали виконавчого провадження та встановлено, що відповідно до звіту оцінку від 29.08.2018 року про ринкову вартість автомобіля ЗАЗ LANOS, ринкова вартість автомобіля становить 100 100 грн,00 копійок.

Стороною Позивача вищевказані обставини не спростовано.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

В подальшому, відповідно до протоколу про проведення електронни торгів від 28.11.2018 року, проведено електронні торги з реалізації майна, а саме : транспортного засобу марки ЗАЗ, моделі LANOS, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 за ціною реалізації 75 575,50 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року, яке набрало законної сили 27.02.2019 року на підставі Постанови Третього апеляційного адміністративного суду, скасовано постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича від 05.07.2018 про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та про розшук майна боржника, прийняті в межах виконавчого провадження №56708262, з приводу примусового виконання виконавчого напису №820 від 20.04.2018, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем.

Матеріалами справи встановлено, що ні електронні торги, ні звіт про оцінку майна Позивачем не оскаржувались, скарга на дії Приватного виконавця щодо визначення розміру заставного майна не розглядалась.

Відтак, посилання Позивача реалізацію автомобіля за заниженою ціною не підтверджується допустимими та належними доказами.

Окрім того, щодо позовних вимог про стягнення шкоди, завданої неправомірними діями, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України закріплено право особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно зі ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Вищезазначені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Позов заявлено до приватного виконавця як суб`єкта незалежної професійної діяльності, уповноважений державою на здійснення діяльності з примусового виконання рішень. Положення ст. 1166 ЦК в даному випадку не можуть бути застосовані, оскільки йде мова про виконання судового рішення фактично посадовою особою під час виконання судового рішення.

Загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є факт заподіяння шкоди. За відсутності цього не виникають і самі деліктні зобов`язання.

Шкода, заподіяна правомірними діями, відшкодуванню не підлягає. Зважаючи на той факт, що приватний виконавець вчиняв дії, у відповідності до положень ЗУ «Про виконавче провадження», на момент проведення реалізації арештованого майна були відсутні підстави для зупинення проведення виконавчих дій, підстав для задоволення позову немає.

Більш того, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При винесенні рішення суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 23.12.2019 року у справі №752/4100/17, від 26.12.2019 року у справі №646/7744/17, відповідно до яких, збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Предметом доказування є факти неправомірних дій (бездіяльності) приватного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків.

Таким чином підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.

Статею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем в порушення вимог статей 81 та 83 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами факту завдання шкоди Позивачу Відповідачем під час виконання судового рішення. Також не підтверджено позивачем, що саме незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю приватного виконавця йому спричинено матеріальну шкоду у вигляді реалізації арештованого майна за вартістю на підставі оцінки майна, що була проведена в рамках виконавчого провадження.

Сам факт скасування постанови про відкриття виконавчого провадження вже після проведених виконавчих дій та реалізації майна, яка не визнана судом недійсним не свідчить про неправомірність таких дій саме в час їх вчинення.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Посилання позивача на те, що приватний виконавець не мав законних підстав для проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. На момент проведення реалізації арештованого майна були відсутні підстави для зупинення виконавчого провадження.

Зважаючи на вищевикладене, безпідставним є стягнення примарних збитків з особи, що виконує рішення суду, в порядку передбаченим ЗУ «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ст. 264 ЦПК суд повинен при ухваленні рішення вирішити питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.10-13,81,259,263,265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина Андрія Миколайовича про стягнення шкоди, завданої неправомірними діями,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 19.02.2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В.Михайлова