Справа № 703/3389/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань Бондаренко А.І.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача Петренка О.В.

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок фізичного знищення майна

встановив:

16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просила: стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як батьків неповнолітнього ОСОБА_5 на її користь матеріальні збитки, у зв`язку з фізичним знищенням автомобіля в розмірі 265290 гривень, 2700 гривень за проведення автотоварознавчого дослідження експертом, 1300 гривень за надання послуг з евакуації пошкодженого автомобіля з місця ДТП та моральну шкоду в розмірі 30000 гривень, спричинену внаслідок знищення автомобіля, а в разі наявності у неповнолітнього ОСОБА_5 майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнути з останнього на її користь вищевказані суми: стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що неповнолітній ОСОБА_5 03 серпня 2020 року близько 02 години 00 хвилин в м. Сміла по вул. Перемоги, керуючи автомобілем «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п.2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості руху, в зв`язку з чим відбулося зіткнення з автомобілем «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу на праві власності автомобіль отримав суттєві механічні пошкодження, що унеможливлюють його подальше використання за цільовим призначенням.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2020 року неповнолітнього відповідача ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що призвело до фізичного знищення належного позивачу автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №72 від 07 вересня 2020 року, виконаного судовим експертом ОСОБА_6 , автомобіль «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , є фактично знищеним, оскільки вартість його відновлення значно перевищує ринкову його вартість, а вартість матеріального збитку, який спричинений власнику вказаного автомобіля внаслідок його пошкодження становить 265290 гривень.

При цьому, належний позивачу транспортний засіб згідно умов каско (вид страхування автомобіля від будь-якого пошкодження незалежно від вини водія такого автомобіля) застрахований не був.

Так, ОСОБА_5 як на день пошкодження автомобіля позивача, так і на день звернення до суду з позовом, не досяг 18-річногого віку, йому виповнилося повних 17 років, а тому є неповнолітнім, в зв`язку з чим самостійно має нести цивільно-правову відповідальність за завдану ним шкоду, але в разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування завданою ним шкоди, даний тягар відповідальності покладається на його батьків.

З огляду на відсутність реєстрації на ім`я неповнолітнього ОСОБА_5 як рухомого, так і нерухомого майна, позивач вважає, що тягар відшкодування завданої ним як неповнолітнім шкоди позивачу як власнику фізично знищеного майна - автомобіля марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , мають солідарно нести його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Крім того, позивачем понесені витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП у сумі 1300 гривень та на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 2700 гривень, які підлягають стягненню з батьків неповнолітнього ОСОБА_5 .

Також, протиправними діями неповнолітнього ОСОБА_5 позивачу завдано і моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, який вона зазнала у зв`язку з фактичним знищенням її транспортного засобу, які вона оцінює у суму 30000 гривень, та які, на її думку, також підлягають стягнення з батьків неповнолітнього ОСОБА_5 , в зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 29 жовтня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, відповідачам визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу - для надання відповіді на відзив.

У визначений вказаною ухвалою строк відповідачами відзив на позовну заяву до суду не надіслано.

Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Петренко О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Крім того, позивач зазначила, що вона є власником двох автомобілів, одним з яких є «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 . Ключі від даних автомобілів перебувають вдома та її дітям достовірно відомо їх місцезнаходження. 02 вересня 2020 року до неї додому прийшов ОСОБА_5 , який є другом її сина ОСОБА_7 , та мав залишитися в неї вдома з ночівлею, оскільки на це надала згоду його матір. Після вечері, під час якої при ній діти не вживали алкогольних напоїв, вона пішла спати. Вночі на її мобільний телефон зателефонував її син ОСОБА_7 , який повідомив, що він узяв ключі від автомобілів, одні з яких надав ОСОБА_5 , а саме від автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , та керуючи ним останній потрапив до дорожньо-транспортної пригоди. Також, представник позивача зазначив, що докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу будуть подані до суду в строк, визначений ч.8 ст.141 ЦПК України, тобто впродовж п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засідання позовні вимоги визнали часткового, вважають матеріальні збитки, які понесла позивач внаслідок пошкодження її автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, повинні бути покладені також на родину останньої, оскільки саме її син ОСОБА_7 , після спільного вживання з його родиною та неповнолітнім ОСОБА_5 алкогольних напоїв, шляхом наполегливих вмовлянь та надавши ключі від автомобіля матері, змусив останнього керувати транспортним засобом, який належить позивачу та був пошкоджений при дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася з вини ОСОБА_5 . Крім того, зазначили, що неповнолітній відповідач ОСОБА_5 особистого рухомого, нерухомого майна та власних доходів не має.

Суд, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Смілянським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області 18 січня 2014 року (а.с.7).

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2020 року, яка набрала законної сили 22 вересня 2020 року, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення №703/2656/20, 3/703/968/20, неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 та ч.2 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, та, з врахуванням ст.36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень (а.с.8-9).

Відповідно до фабули адміністративних правопорушень, яка зазначена у вищевказаній постанові, судом встановлено, що ОСОБА_5 03 серпня 2020 року близько 02 години 00 хвилин в м. Сміла по вул. Перемоги, в порушення п.2.1 «а» та «ґ», п.2.9 «а» ПДР України, керував автомобілем «Хюндай Акцент», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, оскільки його не отримував, та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також у стані алкогольного сп`яніння, покази алкотестера «Драгер» склали 1,34% проміле, та, в порушення п.2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості руху, в зв`язку з чим відбулося зіткнення з автомобілем «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини, які встановленні вищевказаною постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася за участю «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить позивачу, та вини неповнолітнього відповідача ОСОБА_5 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді, доказуванню у даній справі не підлягають.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно п.1.8 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Як вбачається з роздруківки з сайту http://policy-web.mtsbu.ua, яка надана позивачем, при перевірці чинності полісу внутрішнього страхування за пошуковими параметрами «Держаний номер ТЗ НОМЕР_4 станом на 03 серпня 2020» отримано інформацію, що поліс на ТЗ № НОМЕР_4 не знайдено (а.с10).

Крім того, позивач та її представник стверджують, а відповідачі не заперечують, що автомобіль «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 03 серпня 2020 року - день дорожньо-транспортної пригоди за його участі, застрахованим не був.

Таким чином, підстави для відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, у страховиків відсутні.

Згідно п.3 ч.2 ст.11 ЦК України, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно правового висновку, який викладений у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.

Відповідно до п.1.12 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, зокрема, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

За змістом вказаної правової норми транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2018 року у справі №643/4161/15-ц, провадження № 61-13692св18, зроблено висновок, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Аналогічні висновки щодо необхідності згоди позивача із визнанням транспортного засобу фізично знищеним містяться в постанові Верховного Суду від 04 квітня 2019 року, справа № 758/8578/15-ц, провадження № 61-8962св18 та постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року, справа №164/342/17, провадження № 61-30093св18.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №72, складеного 07 вересня 2020 року судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_6 :

1. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 749685 (сімсот сорок вісім тисяч шістсот вісімдесят п`ять) гривень;

2. Вартість матеріального збитку, який спричинений власнику автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження даного транспортного засобу, становить 265290 (двісті шістдесят п`ять тисяч двісті дев`яносто) гривень.

Враховуючи, що ремонт автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини неповнолітнього відповідача ОСОБА_5 , є економічно необґрунтованим, оскільки витрати на ремонт вказаного транспортного засобу перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, та приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 , яка є власником даного транспортного засобу, згодна із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, так як вона звертається до суду з вимогою про відшкодування матеріальних збитків у зв`язку саме з фізичним знищенням автомобіля, суд при визначенні розміру матеріальних збитків, які завдані позивачу, виходить саме з вартості автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , до дорожньо-транспортної пригоди, що становить 265290 гривень.

Також, відповідно до рахунку №б/н від 03 серпня 2020 року, позивач ОСОБА_1 сплатила ФОП ОСОБА_8 1300 гривень за евакуацію автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , після дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася саме з вини неповнолітнього ОСОБА_5 , позивачу ОСОБА_1 завдано матеріальну шкоду, яка пов`язана з фізичним знищенням автомобіля«Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , у сумі 265290 гривень 00 копійок, та витратами за надання їй послуг з евакуації вказаного автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди у сумі 1300 гривень.

Відповідачі вважають, що матеріальні збитки, які понесла позивач внаслідок пошкодження її автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, повинні бути покладені також на родину останньої, оскільки саме її син ОСОБА_7 , після спільного вживання з його родиною та неповнолітнім ОСОБА_5 алкогольних напоїв, шляхом наполегливих вмовлянь та надавши ключі від автомобіля матері, змусив останнього керувати транспортним засобом, який належить позивачу та був пошкоджений при дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася з вини ОСОБА_5 .

Разом з тим, суд не погоджується з вказаними доводами відповідачів, оскільки будь-яких доказів застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 заходів фізичного чи психічного примусу, внаслідок яких він був вимушений здійснювати керування транспортним засобом, який в подальшому був пошкоджений з його вини, матеріали справи не містять та відповідачами не надані.

Сам по собі факт прохання сина позивача, навіть у наполегливій формі, здійснити неповнолітнім ОСОБА_5 керування вищевказаним транспортним засобом, не є заходом примусу, та мав можливість безперешкодно відмовитися від нього без будь-яких негативних наслідків як для себе, так і для інших осіб, однак зазначених дій не вчинив та керував даним транспортним засобом з добровільної згоди.

Крім того, як стверджує позивач ОСОБА_1 , внаслідок фізичного знищення вищевказаного автомобіля з вини неповнолітнього ОСОБА_5 , їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 30000 гривень.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, ящо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних і т.д.), які випробував позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до практики ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу ОСОБА_1 , суд враховує, що вона зазнала душевних стражданнях, перебувала в емоційному стресі, негативних переживаннях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням свого майна.

Разом з тим, під час судового розгляду судом встановлено, що у користуванні позивача наявний інший автомобіль, в зв`язку з чим її звичний графік життя фактично не змінився, при цьому фізично знищений автомобіль не був застрахований, що фактично, з врахуванням дотримання норм ПДР України, на день дорожньо-транспортної пригоди позбавляло позивача користуватися ним.

Враховуючи викладене, виходячи з вимог розумності і справедливості, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, глибини душевних страждань позивача, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 1000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.1197 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Згідно ч.2 ст.1197 ЦК України, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12 жовтня 2020 року за №227721246, нерухоме майно, яке на праві власності належить неповнолітньому ОСОБА_5 , відсутнє (а.с.33).

Відповідно до довідки №31/23-675, виданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Черкаській області 05 жовтня 2020 року, станом на 02 жовтня 2020 року за ОСОБА_5 , код НОМЕР_5 , транспортних засобів не значиться (а.с.32).

Крім того, під час судового розгляду даної справи судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 не працевлаштований, особистого доходу не має та перебуває на утриманні батьків.

Таким чином, матеріальна та моральна шкода, яка завдана неповнолітнім ОСОБА_5 позивачу ОСОБА_1 , має бути відшкодована його батьками.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Смілянського міського управління юстиції Черкаської області 24 червня 2003 року, батьками неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як батьків неповнолітнього відповідача ОСОБА_5 , на користь позивача ОСОБА_1 солідарно підлягають стягненню матеріальні збитки, у зв`язку з фізичним знищенням автомобіля, в розмірі 265290 гривень, витрати за надані послуги з евакуації пошкодженого автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди у сумі 1300 гривень та моральна шкода у сумі 1000 гривень.

При цьому, враховуючи, що судовим експертом - автотоварознавцем ОСОБА_6 при проведенні експертного автотоварознавчого дослідження, результати якого викладені у висновку №72 від 07 вересня 2020 року, не оцінювалась вартість транспортного засобу «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , з врахуванням його пошкоджень після дорожньо-транспортної пригоди, а вартість матеріального збитку, який спричинений власнику вказаного транспортного засобу внаслідок його пошкодження, встановлювалася без урахування його пошкоджень після дорожньо-транспортної пригоди, тобто матеріальним збитком є фактично вартість вказаного автомобіля у непошкодженому стані, та приймаючи до уваги, що матеріальний збиток підлягає солідарному стягненню з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 у повному обсязі, суд вважає за необхідне зобов`язати позивача передати пошкоджений автомобіль відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після відшкодування збитків, у тому стані, в якому він був після дорожньо-транспортної пригоди, включаючи складові автомобіля: свідоцтво про його реєстрацію та номерні знаки.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно ч.3-6 ст.139 ЦПК України, експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. У випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Суд має право накласти арешт на грошові кошти чи майно такої сторони в межах сум, присуджених до стягнення, в порядку, встановленому цим Кодексом для забезпечення позову. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Так, як вбачається з квитанції №835075, виданої судовим експертом - автотоварознавцем ОСОБА_6 01 вересня 2020 року, позивачем ОСОБА_1 за оцінку матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , сплачено 2700 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 матеріального збитку, в зв`язку з фізичним знищенням автомобіля, на підтвердження якого судовим експертом - автотоварознавцем ОСОБА_6 проводилася оцінки автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , підлягають задоволенню у повному обсязі, суд вважає за необхідне у повному обсязі стягнути солідарно з вказаних відповідачів на користь позивача витрати за проведення автотоварознавчого дослідження експертом у сумі 2700 гривень 00 копійок.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції №0.0..1 від 16 жовтня 2020 року, позивачем при подачі до суду позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 3533 гривні 70 копійок.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача слід солідарно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог.

Так, 270290 гривень 00 копійок - сума задоволених вимог позивача, відповідає 90,31% від заявленої ціни позову - 299290 гривень 00 копійок, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору повинен бути солідарно стягнутий з вищевказаних відповідачів на користь позивача. 90,31% від 3353 гривні 70 копійок становить 3191 гривня 28 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.4, 5, 13, 76-82, 89, 102, 106, 110, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок фізичного знищення майна - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 , як батьків неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 , матеріальні збитки, у зв`язку з фізичним знищенням автомобіля, у сумі 265290 (двісті шістдесят п`ять тисяч двісті дев`яносто) гривень 00 копійок, витрати за надані послуги з евакуації пошкодженого автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди у сумі 1300 (одна тисяча триста) гривень 00 копійок, моральну шкоду у сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок, витрати за проведення автотоварознавчого дослідження експертом у сумі 2700 гривень (дві тисячі сімсот) гривень 00 копійок та судові витрати по оплаті судового збору за подання позову у сумі 3191 (три тисячі сто дев`яносто одна) гривня 28 (двадцять вісім) копійок, а всього - 273481 (двісті сімдесят три тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 28 (двадцять вісім) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Зобов`язати Бодрову - ОСОБА_10 , після відшкодування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 збитків, передати останнім автомобіль марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_9 , у тому стані, в якому він був після дорожньо-транспортної пригоди, включаючи складові автомобіля: свідоцтво про його реєстрацію та номерні знаки.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 .

Відповідач - ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 .

Відповідач - ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач - ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 09 квітня 2021 року.

Головуючий Т.В. Ігнатенко