Справа № 337/4883/20
Провадження №2/337/261/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Нетяга М.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження, у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и в :

13.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Концерну «Міські теплові мережі» про відшкодування моральної шкоди.

Мотивом висувається те, що в лютому 2019 року посадовими особами концерну «Міські теплові мережі» незаконно знято з обліку лічильник гарячої води, який встановлено в квартирі позивача, аргументуючи це тим що він не провів періодичну перевірку свого лічильника, внаслідок чого, йому було нарахований до сплати об`єм гарячої води який дорівнював 4,34 м3, замість 0,140 м3 який був нарахований лічильником.

Станом на 01 червня 2019 року позивачу незаконно було нараховано до оплати за спожиту гарячу воду 1311 грн. 68 коп., які позивач не сплачував через те що вони були нараховані незаконно, але сплачував за показниками лічильника.

Оскаржуючи дії посадових осіб відповідача позивач в травні 2019 року звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя з позовом про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди, 09 вересня 2019 року за цим позовом було винесено рішення в якому було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Вказане рішення позивач оскаржив в Запорізькому апеляційному суді, але 23 січня 2020 року постановою суду від 23 січня 2020 року, рішення першої інстанції залишили без змін. 12 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивача.

Позивачу 82 роки та має онкологічні захворювання, завдана йому моральна шкода триває з весни 2019 року. Через дії посадових осіб концерну «Міські теплові мережі» позивач був змушений звернутися до прокуратури та суддів за захистом своїх прав, також 28 квітня 2020 року позивач звернувся до з заявою про кримінальне правопорушення посадовими особами концерну «Міські теплові мережі» до Хортицького відділу поліції але відомості про вказане правопорушення не були внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань, через що позивач був вимушений звернутися зі скаргою до Хортицького районного суду м. Запоріжжя. 23 жовтня 2020 року ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя було зобов`язано Хортицький відділ поліції внести вищевказані відомості єдиного реєстру досудових розслідувань. 29 жовтня 2020 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань. Через вказані події у позивача виникли духовні переживання, нервозність, безсонниця та періодичне підвищення тиску.

Позивач просить суд зобов`язати концерн «Міські теплові мережі» м. Запоріжжя відшкодувати завдану моральну шкоду в сумі 50000 грн.; відшкодувати судові збори за подання позову до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, Запорізького апеляційного суду та Верховного Суду в розмірі 3073 грн. 60 коп. та 840 грн. судового збору за подання позову до Хортицького районного суду м. Запоріжжя.

02.12.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.

28.12.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов у якому вказано, що відповідач вважає що вимоги позивача являються незаконними, безпідставними та необґрунтованими, останній не надав суду необхідних належних до допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені в позові щодо відшкодування моральної шкоди внаслідок нарахування за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води на житлове приміщення згідно з нормативами (нормами) споживання за надані послуги з гарячого водопостачання, а тому необхідно відмовити в задоволенні цього позову.

Позивач, пред`явивши вимоги про стягнення з відповідача компенсації за заподіяну ним моральну шкоду на момент звернення до суду не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру цієї шкоди, зокрема.

Позивач обґрунтував заподіяну йому моральну шкоди виключно словами та копіями судових рішень, якими йому відмовлено в задоволенні його позовних вимог, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди, а тому позивачу необхідно відмовити в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі.

30.12.2020 року до суду від позивача надійшли заперечення(фактично відповідь) на відзив, у якій окрім іншого вказано, що йому 82 роки, має онкологічне захворювання, одними рішеннями всіх судів нанесені душевні переживання. До цих рішень звертався дог керівника концерну на його незаконні дії до Запорізької місцевої прокуратури № 2, Запорізького міського голови. Але всі вони обмежувались відписками.

У нього безсоння, нервозність, та конфлікти з дружиною, яка вимагала сплатити незаконне нарахування. Представник АТ «Теплосервіс» 28.11.2019 року опломбував лічильник гарячої води датою 27.05.2019 року і за це вимагав 300 грн., які отримав без квитанції від дружини.

Також у запереченнях просить суд прийняти рішення про стягнення з концерну «Міські теплові мережі» м. Запоріжжя за завдану моральну шкоду в сумі 50000 грн.; зобов`язати концерн відшкодувати судові збори Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя в сумі 780,4 грн., до Запорізького апеляційного суду 1170 грн., і до Верховного Суду 1536,8 грн., Хортицькому районному суду 840 грн., а всього 4337,8 грн.

Ухвалою від 19.01.2021 року, закрито підготовче провадження у справі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. У матеріалах справи мається заява представника позивача про розгляд справи за її відсутності.

Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з мотивів викладених у позові і запереченнях(відповіді) на відзив.

Також додатково вказав, що через незаконні дії працівників концерну «Міські теплові мережі» зазнав глибоких душевних страждань та живе в постійній напрузі, вимушений звертатися до правоохоронних органів та судів, такий образ життя негативно впливає на його здоров`я та психологічний стан, викликаючи безсоння, нервозність та сердечні болі. Концерн «Міські теплові мережі», незаконно начисляючи додатковий обсяг використаної води, вчиняє кримінальне правопорушення щодо усіх користувачів водопостачання гарячої води, а не тільки до нього.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, позивач ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29).

Відповідно до ч.5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2019 року за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди, у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Відповідно до тексту рішення, ОСОБА_1 мотивував свої вимоги тим, що в червні 2019 року ним отримано рахунок на сплату житлово-комунальних послуг від відповідача на суму 1311,68 грн., 15.05.2019 року звернувся до керівника Концерну «Міські теплові мережі» з заявою про незаконне нарахування. Позивач вважає, що відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті теплову енергію і воду, покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки.

Посилаючись на те, що вимога відповідача здійснити позивачеві демонтаж засобу вимірювальної техніки, забезпечити проведення періодичної повірки та монтаж за його рахунок є неправомірною та суперечить положенням ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати дії Концерну «Міські теплові мережі» незаконними та такими, що суперечать вимогам п.4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», зобов`язати відповідача відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду у розмірі 768,40 грн., пов`язану зі звернення позивача до суду та 45 грн. поштових витрат., а також стягнути з відповідача суму моральної шкоди у розмірі 50000 грн.(а.с. 9-10).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 23 січня 2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2019 року по цій справі залишено без змін.

Відповідно до тексту постанови, у Концерну «Міські теплові мережі» відсутній обов`язок щодо проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, взятого на абонентський облік, за власний рахунок, та суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди(а.с.11-13).

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 березня 2020 року(справа № 335/7022/19, провадження № 61-3402ск20), відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до концерну «Міські теплові мережі» про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди(а.с.14-15).

Правова оцінка, надана попередніми судами фактам повірки, монтажу лічильника, нарахування суми послуг, наявності моральної шкоди, при розгляді іншої справи Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, не є обов`язковою для суду, проте і не спростовані ОСОБА_1 у загальному порядку.

Ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду міста Запорожжя від 23 жовтня 2020 року, скаргу ОСОБА_1 щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР задоволено, та зобов`язано уповноважених осіб Хортицького ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, внести відомості, викладені у заяві від 25.04.2020 року про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до тексту ухвали, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей можуть свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР(а.с. 17-18).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 29.10.2020 року внесені відомості за заявою ОСОБА_1 про вчинення відносно нього шахрайських дій з боку Концерну «Міські теплові мережі» за ч. 1 ст. 190 КК України(а.с.19).

Також у якості доказів, позивачем надано до суду відзив Концерну «Міські теплові мережі» на позовну заяву ОСОБА_1 , яку він подавав до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя(а.с.20-23), повідомлення від 28.05.2020 року Хортицького ВП про те, що його ОСОБА_1 була зареєстрована до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за номером 7653 від 28.04.2020 року та в ході проведення перевірки було встановлено, що між ним та Концерном «Міські теплові мережі» склались цивільно-правові відносини, вирішення яких відноситься до компетенції суду, у зв`язку з чим подальшу перевірку було припинено(а.с.24).

Відповідно до рахунку Концерна «Міські теплові мережі» про сплату житлово комунальних послуг за жовтень 2019 року, до сплати на 01.11.2019 року підлягає сума 3783,12 грн.(а.с.25).

Позовних вимог щодо оспорювання нарахування до сплати житлово комунальних послуг за жовтень 2019 року, у розмірі 3783,12 грн., позивачем не заявлялось.

Відповідно до паспорту «СИТ параметров и характеристик среди», водосчетчик СК-15Г-01 заводской номер НОМЕР_1 (мовою з документу) розташований за адресою АДРЕСА_1 , повірений 27.05.2019 року ЗАТ «Теплосервіс» відділ метрології(а.с. 25).

Відповідно до довідки КУ «Запорізький Обласний Онкологічний Диспансер», ОСОБА_1 у період з 12.10.2009 року по 16.10.2009 року знаходився в урологічному відділенні, і йому 14.10.2009 року проведена операція(а.с.26).

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч.1,2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Розмір такої шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Згідно із пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Саме по собі внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 29.10.2020 року відомостей за заявою ОСОБА_1 про вчинення відносно нього шахрайських дій з боку Концерну «Міські теплові мережі» за ч. 1 ст. 190 КК України, не свідчить про наявність моральної шкоди, враховуючи також те, що суду не надано будь яких відомостей з приводу результату досудового розслідування.

Враховуючи, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження позовних вимог, а саме що спричинені моральні страждання пов`язані саме з приводу дій концерну «МТМ», тому в задоволенні вимог по відшкодуванню моральної шкоди слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про відшкодувати судових зборів за подання позову до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, Запорізького апеляційного суду та Верховного Суду, то вони не підлягають задоволенню, у зв`язку із безпідставністю їх заявлення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 229, 263, 264, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення моральної шкоди, відшкодування судових зборів, стягнення судових витрат відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 09.04.2021 року.

Суддя: