ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2253/19
Провадження №2/477/15/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання - Бітюковою С.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 (не з`явився),

представника відповідача АТ «Альфа Банк» - не з`явився,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк» про захист прав споживача шляхом визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства «Альфа Банк» (далі - Банк) про визнання недійсними банківських операцій, проведених 03 серпня 2018 року по його кредитній картці на суму 14278 грн 50 коп та про стягнення з відповідача на його користь коштів внаслідок недійсних операцій в загальній сумі 23993 грн 74 коп, з яких 18782 грн 09 коп - сума сплачених ним кредитних коштів, з врахуванням суми кредиту, процентів, комісії, плати за обслуговування, та 5211 грн 65 коп - пеня за несвоєчасне повернення коштів за недійсними операціями.

Свої вимоги обґрунтував наступним чином.

У відповідача в нього був відкритий банківський рахунок і за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18 листопада 2014 року йому відкрито відновлювальну кредитну лінію на 75 000 грн з видачею кредитної пластикової картки.

03 серпня 2018 року, близько 15.20, невідома особа зателефонувала на його особистий мобільний телефон зі з`ясуванням інформації щодо його банківських даних. В цей же час на мобільний додаток «Viber» його мобільного телефону почали надходити повідомлення про проведення банківських операцій по кредитному рахунку. Всього в період з 15:58:39 до 16:03:43 з його карткового кредитного рахунку було здійснено 5 транзакцій на рахунок власника, який йому невідомий, на загальну суму 14363 грн 90 коп = 9047 грн 50 коп, 5027 грн 50 коп, 203 грн 50 коп, 52 грн 75 коп та 32 грн 65 коп.

Відразу, о 16:00:51 він зателефонував до Банку з повідомленням про необхідність блокування картки.

Проте Банк повернув йому тільки 85 грн 40 коп за операціями, проведеними після 16:00:51, і відмовив в поверненні кошті за іншими операціями.

За фактом протиправного заволодіння його коштами він звернувся до Центрального відділу поліції ГУ НП в Миколаївські області.

Посилаючись на положення положення постанови НБУ № 705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБУ № 705 від 05 листопада 2014 року, вважав, що відповідач повинен був зупинити проведення протиправних зазначених операцій, але не вчинив цього. Тому просив визнати платіжні перекази 03 серпня 2018 року з його платіжної кредитної картки недійсними та стягнути з відповідача на його користь суму платежів в розмірі 18782 грн. 09 коп, що виникли в результаті нечинних операцій та суму зазначеної пені.

Банк надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки обов`язок по збереженню особистих даних та даних банківської платіжної картки лежить на клієнтові, а тому позивач є відповідальним за проведені операції, повідомивши сторонній особі свої персональні дані, за допомогою яких були здійснені операції, які він вважає протиправними.

Крім того 25 листопада 2019 року Банк подав доповнення до відзиву, в якому також просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували порушення Банком умов договору між ними.

Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце засідання були повідомлені належним чином, позивач подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, представник відповідача в доповненні до відзиву також зазначив про можливість розгляду справи без участі представника Банку.

Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи за відсутність сторін, перевіривши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

На підставі анкети - заяви про акцент пропозиції між позивачем та Банком був укладений договір на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та підписано додаток до нього від 18 листопада 2014 року, відповідно до якого йому було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом 75 000 грн та оформленням пластикової банківської платіжної картки (номер закінчується 5038).

03 серпня 2018 року по його банківській карті були проведені грошові операції про перерахування коштів невідомій особі, а саме:

- о 15:58 - на суму 9 047 грн 50 коп,

- о 15:59 - на суму 5027 грн 50 коп,

- о 16:00 - на суму 203 грн 50 коп,

- о 16:01 - на суму 52 грн 75 коп,

- о 16:03 - на суму 32 грн 65 коп, а всього на суму 14363 грн 90 коп.

При цьому про проведення транзакцій на мобільний додаток "Viber" його телефону надходили повідомлення про їх здійснення.

Він, о 16:00:51, здійснив дзвінок до Банку про протиправність цих перерахувань та про необхідність блокування картки, оскільки транзакції були здійснені без його дозволу та без узгодження з ним.

В подальшому Банком йому було повернуто кошти за останніми двома транзакціями в загальній сумі 85 грн 40 коп.

В той же час, Банк відмовив у грошовій компенсації за іншими переказами, оскільки вони були здійснені до його дзвінка. Мотивував свою відмову тим, що операції були здійснені коректно, із введенням всіх реквізитів карти, коду CVV-коду, тому вважав, що за них несе відповідальність сам клієнт і рекомендував звернутися йому до правоохоронних органів.

Позивач звернувся до поліції і за його заявою було зареєстроване кримінальне провадження.

На подальші звернення позивача до Банку він отримував аналогічні відповіді, тому вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (тут і далі в редакції Положення), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Пунктами 7, 8 розділу VI Положення визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України "Про звернення громадян" (пункт 10 розділу VI Положення).

В судовому засіданні не було підтверджено доказами того, що позивач своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті чи незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, тому слід дійти висновку про неправомірність списання без його волевиявлення кредитних коштів та протиправність нарахуванням на цю суму процентів, комісії та плати за обслуговування рахунку (щоб уникнути безпідставного нарахування процентів за протиправними операціями позивач поповнив свій картковий рахунок на суму 18782 грн 09 коп).

Аналогічна правова позиція викладена у зокрема постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 182/3171/16 (провадження № 61-24548св18), від 23 січня 2020 року у справі № 179/1688/17 (провадження № 61-12707св19).

Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння іншими особами грошовими коштами із використанням карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Також, відповідно до п 37.2. ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Оскільки неправомірність перерахування коштів судом була підтверджена, то і вимога позивача про стягнення на користь з відповідача пені в сумі 5211 грн 65 коп підлягає задоволенню (5211,65 = 14278,50х0,1%х365).

ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору як позивач-споживач банківських послуг відповідно до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн на користь держави.

З врахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-266 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк» про захист прав споживача шляхом визнання дій неправомірними та стягнення коштів задовольнити повністю.

Визнати недійсними операції від 03 серпня 2018 року за кредитним договором від 18 листопада 2014 року на суму 14278, 05 грн., проведені по рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Альфа Банк».

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа Банк» на користь ОСОБА_1 18782 (вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят дві) грн.,09 коп. за кредитним договором від 18 листопада 2014 року, та 5211 (п`ять тисяч двісті одинадцять) грн. 65 коп. - суму пені за несвоєчасне повернення грошових коштів за недійсними операціями по рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Альфа Банк».

Стягнути із Акціонерного товариства «Альфа Банк» на користь держави судові витрати у виді судового збору в загальній сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Дані про сторони:

-позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає в АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

-відповідач Акціонерне товариство «Альфа Банк», , 03150 м. Київ,

вул. Велика Васильківська, 100.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, складання його повного тексту продовжено в зв`язку із зайнятістю головуючого в інших судових провадженнях і завершено на 15 березня 2021 року.

Суддя Р.В.Козаченко