ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року

м.Суми

Справа №577/5021/20

Номер провадження 22-ц/816/589/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Саєнка Володимира Сергійовича на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2021 року в складі судді Гетьмана В.В., постановлене в м. Конотоп, повний текст судового рішення складено 17 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи вимоги тим, що 16.06.2014 року рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області по справі № 577/2657/14 з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29.05.2014 року і до повноліття дитини. Зазначає, що вказане судове рішення ним не оскаржувалося, оскільки встановлення саме такого розміру аліментів ним не заперечувалося. Після ухвалення зазначеного судового рішення він добровільно його виконував шляхом переводу коштів на банківську картку відповідачки. В подальшому через кризу в країні він не мав постійної роботи та постійного заробітку, його матеріальний стан погіршився через що у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.09.2020 року склала 76721 грн. 74 коп. Вказує, що на початку 2018 року він виїхав до Польщі, з метою пошуку роботи. Вказує, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.08.2019 року змінено розмір аліментів, що стосуються ОСОБА_1 та визначено їх в розмірі 4000 грн. 00 коп. зазначає, що 28.07.2020 року його обмежено у праві виїзду за межі України.

Просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.08.2019 по справі 577/2204/19 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 4000 грн., та визначити розмір аліментів у розмірі 2500 гривень , починаючи з 01.09.2019 до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Відкликати виконавчий лист від 08.08.2019 у справі № 577/2204/19 виданий Конотопським міськрайонним судом Сумської області з міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану належними та допустимими доказами, в тому числі в зв`язку з неможливістю знайти роботу, а тому зменшення розміру аліментів без доведення вказаних обставин суперечитиме інтересам дитини ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції стосовно того, що матеріальний стан позивача не погіршився не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що матеріальний стан позивача не дає йому змоги сплачувати аліменти в розмірі 4000 грн. на місяць, що підтверджується довідкою з місця роботи. Будь яких прав власності, володіння, та/або користування, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав позивач не має. Зазначає, що він цілком здатний сплачувати аліменти в розмір 2500 грн. на місяць. Зазначає, що позивачем в суді першої інстанції наголошувалося на тому, що через поширення коронавірусної хвороби, у позивача виникли труднощі документального оформлення та перекладу документації, у зв`язку з чим він не має можливості надати до суду додаткові матеріали докази з місця своєї роботи про те, що сума його доходів на теперішній час не дає йому змоги сплачувати аліменти в розмірі 4000 грн., оскільки вона значно перевищує ? частину його заробітку, однак судом не було прийнято до уваги вказані доводи. Зазначає, що середньомісячний заробіток позивача складає 10062 грн. 71 коп., а тому сума присуджених йому аліментів в розмірі 4000 грн. становить 39 % від його заробітку. Зазначає, що на підтвердження викладених в апеляційній скарзі обставин, він надає до апеляційного суду довідку про працевлаштування та заробіток, неможливість своєчасного подання якої до суду першої інстанції обумовлено тим, що через карантинні обмеження викликані поширенням коронавірусної хвороби, неможливо було отримати вказаний документ на підприємстві у Польщі та здійснити його переклад на українську мову.

Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибула, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19.06.2014 року рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області стягнуто із ОСОБА_1 , аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття, розпочавши стягнення з 29 травня 2014 року. Аліменти присуджено сплачувати на користь матері дитини ОСОБА_2 .

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.08.2019 року по справі № 577/2204/19 змінено розмір аліментів що стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.06.2014 року та вирішено стягувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 4000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

30.09.2019 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області видано виконавчий лист про зміну розміру аліментів що стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.06.2014 року у зв`язку із зміною розміру аліментів на 4000грн щомісячно на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно з розрахунком заборгованості позивача по сплаті аліментів, зробленого старшим державним виконавцем Зябченко В.Є., загальна сума заборгованості позивача зі сплати аліментів станом на 01.09.2020 року склала 76271 грн. 74 коп.

Відповідно до розрахунку державного виконавця та квитанції АТ КБ «Приватбанк» позивачем періодично перераховувалися на користь ОСОБА_2 грошові кошти в рахунок сплати аліментів.

Постановою старшого державного виконавця міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28.07.2020 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, згідно виконавчого листа № 577/2204/19 від 30.09.2019 року.

Постановою старшого державного виконавця міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28.07.2020 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, згідно виконавчого листа № 577/2204/19 від 30.09.2019 року.

З довідки Головного управління ДПС у Харківській області від 17.11.2020 року вбачається, що відносно позивача ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 по 30.09.2020 року у центральній базі даних державного реєстру фізичних осіб відсутня інформація про доходи.

Згідно з наданою до апеляційного суду довідкою виданою ТОВ «Work up Poland» від 02.03.2021 року та перекладеною на українську мову перекладачем ОСОБА_5 , позивач з січня 2020 року працює у фірмі ТОВ «Work up Poland» на посаді комірника неповний робочий день. Середньомісячна заробітна плата позивача за останні 12 місяців становить 1392 злоті 84 гроша.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків, а не на будь - кого одного з них.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналіз вищевикладених норм права та ст. 192 СК України, дає підстави для висновку що зміна матеріального стану є самостійною підставою для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки він не міг знайти роботу з достатньою заробітною платою, а тому працевлаштувався до в Польщі. Також, в апеляційній скарзі позивач зазначив, що на даний час він працевлаштований в Польщі на посаді комірника, його середньомісячний заробіток в Польщі за останні 12 місяців склав 1392,84 злотих, що становить близько 10062 грн. 71 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга ст. 77 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами ч. 4 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Подаючи до суду апеляційного суду довідку про працевлаштування та заробіток, позивач обґрунтував неможливість їх подання до суду першої інстанції тими обставинами, що через карантинні обмеження викликані поширенням коронавірусної хвороби, неможливо було отримати вказаний документ на підприємстві у Польщі та здійснити його переклад на українську мову.

Колегія суддів вважає вказані обставини неможливості подання до суду першої інстанції зазначеного доказу поважними, оскільки причини неможливості подання до суду першої інстанції зазначеного доказу викликано обставинами, що об`єктивно не залежали від волі позивача та завадили останньому своєчасно надати вказаний доказ на підтвердження обставин, якими обґрунтовано його позовні вимоги.

Із довідки виданої ТОВ «Work up Poland» від 02.03.2021 року та перекладеною на українську мову перекладачем ОСОБА_5 , вбачається, що середньомісячна заробітна плата позивача за останні 12 місяців становить 1392 злоті 84 гроша.

Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на день видачі вказаної довідки, тобто станом на 02.03.2021 року 1 злотий коштував 7,4409 грн. Таким чином середньомісячна заробітна плата позивача за 12 місяців становить 1392,84 х 7,4409 = 10363 грн. 98 коп.

В судовому засіданні позивач підтвердив, що фактично він працевлаштований на неповний робочий день.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не було надано до суду жодних доказів на підтвердження розміру отримуваних ним доходів на момент ухвалення 28.08.2019р. рішення Конотопським міськрайонним судом Сумської області по справі № 577/2204/19, яким змінено розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.06.2014 року та вирішено стягувати аліменти в розмірі 4000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Водночас, вказана обставина має вирішальне значення для встановлення обставин того, чи погіршилося матеріальне становище позивача порівняно з тим, яке у нього існувало станом на дату ухвалення рішення Конотопським міськрайонним судом Сумської області по справі № 577/2204/19. Також, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач є працездатним, не одружений, інших осіб на своєму утриманні немає.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що позивачем не надано достатніх доказів погіршення його матеріального стану, що є обов`язковою підставою для застосування положень ст. 192 СК України про зменшення розміру присуджених за рішенням суду аліментів.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що позивач фактично просить встановити розмір стягуваних з нього аліментів на рівні 1/4 частини його доходу, тобто на тому рівні, який існував до ухвалення рішення Конотопським міськрайонним судом Сумської області від 28.08.2019 року по справі № 577/2204/19, при цьому позивач не позбавлений право оскаржити вказане судове рішення у встановленому законом порядку.

Вимога про відкликання виконавчого листа не підлягає задоволенню, бо зачіпає питання, які вирішуються на стадії виконання судового рішення на підставі якого було видано виконавчий лист і не може бути предметом позову, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмови у її задоволенні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Саєнка Володимира Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко