КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6097/2021
справа № 367/643/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2021 року, постановлену суддею Мерзлим Л.В. про залишення заяви без розгляду по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Ірпінський міський центр зайнятості, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту припинення трудових відносин з роботодавцем,

У С Т А Н О В И Л А :

29.01.2021 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Ірпінський міський центр зайнятості, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту припинення трудових відносин з роботодавцем, в якій заявник просить встановити факт припинення 16 червня 2014 року ОСОБА_2 трудових відносин з роботодавцем Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 відповідно до статті 38 КЗпПП України за власним бажанням.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2021 року заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Ірпінський міський центр зайнятості, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту припинення трудових відносин з роботодавцем залишено без розгляду з посиланням на те, що із змісту заяви вбачається спір про право.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник заявника звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до місцевого суду, мотивуючи тим, що місцевим судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального права. Зокрема посилається, що 19.01.2021 року ОСОБА_2 звернулася до Ірпінського міського центру зайнятості для набуття статусу безробітного та виплати допомоги по безробіттю, на яку отримала відмову через встановлення факту її зайнятості у ФОП ОСОБА_3 . Вказує, що заявник з 17.09.2013 року працювала на посаді менеджер по туризму у ФОП ОСОБА_3 у м. Луганську на умовах строкового трудового договору, дія якого була визначена до 17.09.2014 року, та продовжена на невизначений строк на підставі ст. 39-1 КЗпП. У зв`язку з проведенням АТО на території Луганської області заявник була змушена у червні 2014 року переїхати, при виїзді з м. Луганськ свою трудову книжку і трудовий договір заявник не забрала. Останній день роботи - 16 червня 2014 року. Заяву про припинення трудових відносин поштою подати також не могла, оскільки поштові відправлення на даній території не приймаються. Роботодавець ФОП ОСОБА_3 з 9.08.2017 припинив свою діяльність. Отже спір про право відсутній.

Заявник та її представник у суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що наявний спір про право.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення - частина друга статті 315 ЦПК України.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Виходячи з цих обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про те, що існує спір про право, оскільки припинення трудових відносин породжує права та обов`язки, як для працівника, так і роботодавця, зокрема в частині проведення з працівником усіх необхідних розрахунків. Таким чином, унаслідок припинення трудових відносин між сторонами може мати місце спір щодо дати такого припинення, підстав припинення трудового договору, які визначені трудовим законодавством та проведення розрахунків тощо, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність залишення заяви без розгляду, оскільки між сторонами трудового договору існує спір про право.

Колегія суддів, погоджуючись з доводами заявника про те, що припинення трудових відносин можливе у судовому порядку, вважає за необхідне роз`яснити заявникові, що дане питання підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про залишення заяви без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 13 квітня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: