ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/730/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/1048/20 Категорія: 310020000 Сакун Д. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (скаржник) ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Смаглій В.М. на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.01.2021 (повний текст складено 20.01.2021, суддя в суді першої інстанції Сакун Д.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення по сплаті аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася у серпні 2020 року до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 4085,29 грн. В обґрунтування вказано на те, що на дочку сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішеннями судів від 22.06.2017 та від 14.05.2019 (щодо збільшення мінімального розміру аліментів) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 всіх доходів. Центральний ВДВС в м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) відкрив виконавче провадження за виконавчим листом суду про стягнення аліментів. Відповідач сплачує аліменти з моменту їх призначення не щомісячно, а від випадку до випадку, тобто допускає прострочення їх сплати, отже він має сплатити позивачу пеню, яка виникла у зв`язку з наведеним згідно положень ст.196 СК України.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.01.2021 позов у справі задоволено повністю. При цьому суд виходив з того, що відповідач невчасно сплачує аліменти, що є підставою для нарахування пені на прострочені платежі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача адвокат Смаглій В.М. подав 10.03.2021 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що в наданому розрахунку пені не враховано періоди погашення боргу по аліментах з травня 2017 року по березень 2018 року включно. У серпні 2017 року відповідач погашав заборгованість по аліментах за травень 2017 року в сумі 533,00 грн. (виходячи з реальних доходів платника), що в розрахунках не відображено. Відрахування з пенсії відповідача не були враховані в розрахунок його заборгованості. З травня 2017 року по липень 2020 року виплати аліментів відповідачем здійснювалися у сумах, які суттєво перевищували визначений судом розмір, - переплата складає 3783,28 грн. Суд не дослідив за клопотанням відповідача матеріали виконавчого провадження, які підтверджують його заперечення. Суд не відклав розгляд справи для забезпечення можливості представнику відповідача підготувати свої заперечення проти розрахунків ДВС, які 19.01.2021 надійшли на електронну пошту представника відповідача. Суд не прийняв до уваги останній розрахунок ДВС та самостійно не провів власний розрахунок, отже рішення обґрунтовано припущеннями.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інтонації залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведеного, розгляд цієї справи про стягнення пені по аліментах на суму 4085,29 грн. проводиться у порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що В Центральному ВДВС м. Черкаси на виконанні перебуває виконавче провадження за виконавчим листом Звенигородського районного суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.07.2018 та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01.08.2020 розмір боргу відповідача становить 4085,29 грн.

Згідно розрахунку позивача розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів відповідачем у період з 03.05.2017 по 01.08.2020 станом на 19.08.2020 становить 203847,02 грн.

Згідно розрахунку на виконання ухвали суду від 28.12.2020 розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів ОСОБА_2 у період з 03.05.2017 по 01.08.2020 склав 252,26грн.

Позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів є предметом спору в цій справі. Правовідносини сторін у справі, які виникли на підставі викладених фактичних обставин, мають наступне правове регулювання.

Відповідно до ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за змістом ст. 181 СК України такий обов`язок може бути реалізовано у виді щомісячної (тобто періодичної чи систематичної) сплати аліментів.

Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості по аліментам з вини особи, яка зобов`язана їх сплачувати за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

ВП ВС у постанові від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц вказала, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

За положеннями ст. 181 СК України аліменти є періодичним платежем та повинен сплачуватися платником кожного місяця. У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки за ст. 196 СК України.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Отже зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Як вірно вказав суд у цій справі, згідно п.22 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З системного аналізу встановлених при розгляді цієї справи фактичних обставин та вищенаведеного правового регулювання слідує, що суд першої інстанції у даній справі вірно здійснив розрахунок пені по сплаті аліментів, яка нарахована у зв`язку з простроченням відповідачем строків їх сплати, враховуючи виконаний ДВС розрахунок на а.с.137-138, до якого включив здійснені відповідачем проплати аліментів, про які вказано, у тому числі, в апеляційній скарзі.

Отже доводи скаржника про те, що суд не врахував здійснені відповідачем проплати аліментів є необґрунтовані та такі, що не підтверджуються матеріалами справи.

Крім того, інші апеляційні доводи скаржника про те, що відповідач фактично сплатив аліменти у більшій сумі та його переплата складає 3783,28 грн. не спростовує фактів допущення платником аліментів прострочення строків по їх оплаті, що, власне, і є підставою для нарахування пені за положеннями ст. 196 СК України. Послідуюча переплата аліментних платежів не усуває обов`язку в їх платника по своєчасній їх сплаті, що найкращим чином відповідає інтересам дитини, яка потребує систематичного догляду та обумовлених цим періодичних витрат. Переплата може враховуватися судом лише при розрахунку відповідної пені в якості її часткового зарахування, що, за обставин цієї справи, не мало місця, адже сплати більших сум відповідач здійснив поза періодами розрахунку пені, визначені судом з урахуванням заявлених у справі вимог.

Посилання скаржника у справі на те, що суд не надав оцінки відповідним матеріалам виконавчого провадження та не забезпечив можливості представнику відповідача підготувати свої заперечення проти останніх розрахунків ДВС не можуть спростовувати правильності висновків суду в цій справі, адже позиція відповідача з посиланням на вказані докази ґрунтується на твердженнях про переплату аліментів, що не усуває фактів допущення відповідачем прострочення їх сплати, що скаржником по суті і не заперечується.

Далі, згідно ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У даному випадку позовними вимогами є стягнення пені в сумі 4085,29 грн., які суд задовольнив частково, стягнувши 938,01 грн. (тобто на 23%).

Отже за розгляд цієї справи судом першої інстанції з відповідача на користь державного бюджету (позивача звільнено від сплати судового збору у даній справі про стягнення пені по аліментах згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір») мало бути стягнуто 2102 * 0,4 * 23% = 193,38 грн. судового збору, а не 840,80 грн., як помилково вказав суд, та на користь позивача 2325 * 23% =534,75 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу, а не повну суму 2325,00 грн.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.01.2021 у даній справі слід змінити у зв`язку з порушенням норм процесуального права ст. 141 ЦПК України, в частині вирішення питання про розподіл судових витрат сторін, вказавши, що з відповідача на користь державного бюджету має бути стягнуто 193,38 грн. судового збору за розгляд цієї справи судом першої інстанції, та з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 534,75 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.01.2021 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення по сплаті аліментів на утримання дитини, змінити в частині вирішення питання про розподіл судових витрат сторін, вказавши, що з відповідача на користь державного бюджету має бути стягнуто 193,38 грн. судового збору за розгляд цієї справи судом першої інстанції, та з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 534,75 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

У решті рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.01.2021 у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 14.04. 2021.

Суддя-доповідач

Судді