Справа № 357/1968/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту проживання-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що 31.05.1978 року отримав паспорт громадянина СРСР в м. Москва. У 1989 році переїхав на постійне місце проживання в Україну. Паспорт громадянина СРСР вчасно не змінив, а тому просить встановити юридичний факт постійного проживання на території України, оскільки встановлення даного факту йому необхідно для отримання паспорта громадянина України.

У судове засідання заявник не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, представник подав до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, заяву підтримали у повному обсязі.

Суд оглянувши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що заявник народився в м. Біла Церква Київської області, що підтверджується паспортом громадянина СССР.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 заявник в 1975 році був призваний на військову службу. Після проходження служби залишився в армії та продовжував служити в м. Москва.

Судом також встановлено, що в 1989 року ОСОБА_1 переїхав на постійне місце проживання в Україну та зареєстрований за адресою по АДРЕСА_1 .

Також підтвердженням факту проживання на території України являється трудова книжка заявника з якої вбачається, що заявник в 1989 році був прийнятий в складальний цех № 1 учнем складальника покришок; 1990 році - переведений на посаду складальника покришок та засвоїв другу професію транспортировщика третього розряду. В 1992 році був прийнятий на роботу слюсаря четвертого розряду.

З архівної довідки Комунальної установи Білоцерківської міської ради «Територіальний центр надання соціальних послуг» від 03.03.2020 р. № 209/06-03 вбачається, що заявник значиться складальником покришок 5-го розряду складального цеху № 1 ВАТ «Росава» з 23.12.1989 року по 11.03.1992 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом п. 3 ч. 2ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх пяти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст.315ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Наведений уст.273ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2ст.256ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.256ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставіЗакону України«Про громадянствоУкраїни» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя та зокрема станом на 24.08.1991р. та 13.11.1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265; 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , уродженець м. Біла Церква Київської області, постійно проживав на території України, станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року включно.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель