№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4916/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Вовк С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Кибукевич О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Цюпки Олександра Віталійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року, ухвалене у складі судді Вовка С.В., у цивільній справі № 757/57140/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення збитків, -

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення збитків. Зазначив, що він є споживачем банківської послуги, оскільки є власником картки міжнародної платіжної системи Mastercard, емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк». Відповідач, прийнявши правила Міжнародної платіжної системи Mastercard, є її агентом в Україні, а тому зобов`язаний надавати власнику банківської картки цієї системи усі сервіси та послуги у повному обсязі, у тому числі і послугу зворотного платежу chargeback (чарджбек). Зазначав, що в період з 12 жовтня 2017 року по 10 листопада 2017 року подав на адресу відповідача заяву на опротестування 30-ти транзакцій по його картці. За деякими спірними транзакціями відповідач повернув йому кошти, а за іншими ні. Вважаючи неповернуту частину грошових коштів в сумі 17 650,00 доларів США збитками, просив їх стягнути з відповідача на свою користь, а також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 800,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, адвокат Цюпка О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідно до правил Міжнародної платіжної системи Mastercard: Chargeback Guide Mastercard, передбачена можливість власника картки оспорити здійснені ним транзакції на користь третіх осіб. В обов`язки банка-емітента в такій процедурі входить направлення претензії клієнта щодо незгоди з транзакцією банку-екваєру, і в разі незгоди за заявою клієнта ініціювати арбітражне врегулювання спору за участю Міжнародної платіжної системи. Всі транзакції оскаржувалися ОСОБА_1 з однакових підстав, проте, в задоволенні претензій за частиною транзакцій було відмовлено. З метою з`ясування підстав відмови в задоволенні претензій за частиною транзакцій, ухвалою суду від 27 листопада 2019 року було витребувано у відповідача докази проведення ним претензійної роботи за заявами ОСОБА_1 , що були подані ним в період з 12 жовтня по 10 листопада 2017 року. Проте, відповідач не виконав вимог вказаної ухвали. Відтак, відповідно до вимог ч. 10 ст. 84 ЦПК України суд мав визнати неналежне виконання відповідачем обов`язків банка-емітента. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків банка-емітента позивачу було завдано збитків у сумі 17 650,00 доларів США.

04 березня 2021 року Бригинець А.А., яка діє в інтересах АТ КБ «Приватбанк», подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заперечує проти доводів позивача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що відповідно до міжнародного операційного бюлетеня № 10 від 03 жовтня 2013 року з 21 квітня 2016 року платіжна система Mastercard не проводить повернення грошових коштів за операціями, пов`язаними з інвестиціями, валютними операціями та операціями, пов`язаними з переказом грошових коштів на брокерські рахунки. А тому банки-емітенти позбавлені можливості ініціювати проведення арбітражного процесу за проведеними транзакціями переказу грошових коштів на брокерські рахунки. Таким чином, у АТ КБ «Приватбанк» були відсутні підстави для подальшого оскарження рішень платіжної системи за допомогою арбітражу, зважаючи на те, що застосування банком опротестування процедури Chargeback є його правом, а не обов`язком та можливе виключно під час проведення в системах взаєморозрахунків з пластикових карт до завершення виконання транзакції, що не стосується даного випадку.

В судовому засіданні адвокат Цюпка О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з наведених у ній підстав.

Адвокат Кобзар Ю.Б., яка діє в інтересах АТ КБ «Приватбанк», проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником картки міжнародної платіжної системи Mastercard за № НОМЕР_1, емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк».

ОСОБА_1 приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Правил здійснення операцій за рахунками відкритими фізичними особами в АТ КБ «Приватбанк», які розміщені в мережі Інтернет на офіційному сайті банку.

В ході користування вказаною банківською карткою ОСОБА_1 було здійснено транзакції, перелік яких зазначено в позовній заяві.

В період з 12 жовтня по 10 листопада 2017 року ОСОБА_1 подав на адресу АТ КБ «Приватбанк» заяву на опротестування 30-ти транзакцій по його картці. За деякими спірними транзакціями АТ КБ «Приватбанк» повернуло позивачу кошти, а за іншими ні.

Вважаючи неповернуту частину грошових коштів в сумі 17 650,00 доларів США збитками, ОСОБА_1 просив їх стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на свою користь.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 . При цьому, ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що позивач не довів факт заподіяння йому збитків протиправними діями АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 17 650,00 доларів США, вимог про зобов`язання відповідача вчинити певні дії він не пред`являв. Також позивачем не доведено, що його незгода із банківськими операціями щодо перерахування грошових коштів банку-екваєру створює правові наслідки у формі стягнення суми цих коштів із банку-емітенту.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як було встановлено судом, позивач приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Правил здійснення операцій за рахунками відкритими фізичними особами в АТ КБ «Приватбанк», які розміщені в мережі Інтернет на офіційному сайті банку.

При укладені договору сторони керувалися положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до пункту 3.4.1.1 умов та правил, платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Умовами та правилами передбачено, що держатель карти несе відповідальність за всі операції, що супроводжується авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення держателя карти в банк із заявою про блокування коштів на картрахунку, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки карти в Стоп-Лист платіжною системою.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Порядок відкликання розрахункових документів передбачено статтею 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», відповідно до пункту 23.1 статті 23 якого платіжне доручення може бути відкликане ініціатором переказу в будь-який час до списання суми коштів з його рахунка шляхом подання до банку, що обслуговує цього ініціатора, документа на відкликання. Відповідальність при здійсненні переказу коштів регламентується розділом VII Закону. При цьому пунктом 32.3 Закону встановлено, що банки зобов`язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 2 цього Закону.

Згідно з пунктом 33.2 статті 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем протягом певного періоду особисто за своєю волею ініційовано платежі за допомогою використання реквізитів платіжної картки.

Згідно з пунктом 9.2. статті 9 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна система (крім внутрішньобанківської платіжної системи) діє відповідно до правил, установлених платіжною організацією відповідної платіжної системи. Внутрішньобанківська платіжна система діє відповідно до внутрішніх документів банку.

Chargeback (поворотний платіж) - це встановлена в банківських правовідносинах процедура опротестування транзакції банком-емітентом з метою захисту прав платника, при якій сума платежу безакцептно списується з одержувача (банка-еквайра) і повертається платнику, після чого обов`язок доведення істинності транзакції покладається на одержувача. Технологія повернення платежу використовується в системах взаєморозрахунків з пластикових карт. Поворотний платіж може бути оскаржений шляхом виставлення повторної фінансової вимоги (secondpresentment, representment), в даній процедурі з одного боку виступає одержувач і банк-еквайєр, з іншого банк-емітент і платник (власник картки). Процедура регламентована платіжними системами Visa і Masterсard, в тому числі має тимчасове обмеження, а також мінімальну суму транзакції для подачі заяви. Для того, щоб оскаржити платіж платник (власник картки) звертається в банк-емітент з письмовою заявою із зазначенням номеру картки, дати, суми транзакції, відомостей про одержувача коштів із обов`язковим наданням вагомих доказів для опротестування транзакції як несанкціонованої, авторизованої із порушенням вимог платіжних систем, такої, за якою не було отримано послугу тощо. Далі банк-емітент проводить розслідування і в разі правоти заявника списує з карткового рахунку одержувача опротестовану суму платежу і повертає її платнику. Істотним при даній процедурі є те, що правила процедури Chargeback дають можливість саме банку-емітенту (відповідачу) самостійно вирішувати, в якому випадку опротестування є правомірним і вимагає розгляду, а в якому ні.

Претензійна робота здійснюється відповідно до Регламенту ведення претензійної роботи і обробки підтримуючої документації по операціях, здійснених з використанням платіжних карт Masterсard і VisaInternational. Порядок проведення претензійної роботи регулюється розділом 2.1.4.58 Умов та правил надання банківських послуг, що розміщуються в мережі Інтернет.

Правовідносини пов`язані з використанням міжнародних платіжних систем регулюються Регламентом ведення претензійної роботи і обробки підтримуючої документації по операціях, здійснених з використанням платіжних карт Міжнародної платіжної системи MasterCardInternational і VisaInternational, емітованих AT КБ «ПриватБанк» та іншими учасниками Міжнародної платіжної системи MasterCard (крім банків-партнерів) та VisaInternational, в торгівельно-сервісних підприємствах і банкоматах Приватбанку та інших банків членів платіжної системи MasterCardInternational та VisaInternational, який діє з 1998 року (надалі - Регламент), а також Уніфікованими правилами та звичаями для документарних акредитивів Міжнародної торгової палати, Уніфікованими правилами з інкасо Міжнародної торгової палати та Уніфікованими правилами по договірних гарантіях Міжнародної торгової палати та іншими міжнародно-правовими актами з питань переказу коштів.

Вищенаведений Регламент регулює претензійну роботу по операціях, здійснених з використанням платіжних карт міжнародної платіжної системи MasterсardInternationalIncorporated (далі MasterCard) і VisaInternational (далі Visa) в торгівельно-сервісних підприємствах, банкоматах і пунктах видачі готівки. Процедура складена на підставі Правил MasterсаrdInternationalChargebackGuide і Правил VisaInternationalOperatingRegulations (далі VIOR), що регламентують порядок вирішення спірних питань між банками-емітентами, з одного боку, і банками-еквайєрами, з іншого боку, з приводу транзакцій, учасниками яких вони є одночасно, а також внутрішніх нормативних документів з ведення претензійної роботи. В Бюлетені глобальних операцій №10 від 03 жовтня 2016 року, Mastercard змінила вимоги до суперечок власників картки, щоб обмежити обробку певних платежів з інвестицій, рахунками в іноземній валюті та аналогічним спорам.

Переглянуті Стандарти були представлені в статті жовтневого бюлетеня. Ця зміна говорить, що в той момент, коли кошти завантажуються в інвестиції, іноземну валюту, послуга Mastercard вважається наданою, і Mastercard не зважатиме на умови і положення, що стосуються таких транзакцій. Ця стаття служить нагадуванням про те, що з 21 квітня 2017 року емітенти не мають права обробляти питання про відшкодування суперечок власниками карт по інвестиційним операціям та інших послуг, пов`язаних з обліковим записом, в умовах, описаних вище.

За зверненням ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» було ініційовано претензійну роботу згідно з правилами Міжнародної платіжної системи Mastercard з приводу оскарження проведених операцій з платіжної карти клієнта.

За результатами оскарження за заявками № 492661, № 492655, № 492683, № 492680, № 492678, №492677, № 492675 було повернуто кошти позивачу.

По іншим транзакціям було отримано відмову з коментарем: «факт збою не підтверджено, послуга надана», «брокери не оскаржуються», а отже претензійна робота не ведеться.

З матеріалів справи вбачається, що всі оскаржувані транзакцій позивачем здійснено свідомо, розуміючи значення своїх дій та можливість настання від них наслідків, було самостійно ініційовано. Позивачем не доведено обставини, які б давали підстави вважати, що саме дані транзакції являлись несанкціонованими, помилковими чи шахрайськими.

Відповідно до міжнародного операційного бюлетеня №10 від 03 жовтня 2016 з 21 квітня 2017 року платіжна система MasterCard не проводить повернення грошових коштів за операціями, пов`язаними з інвестиціями, валютними операціями та операціями, пов`язаних з переказом грошових коштів на брокерські рахунки. Таким чином, банки-емітенти позбавлені можливості проводити оспорювання транзакціями за вищезазначеними операціями.

Банк позбавлений можливості ініціювати проведення арбітражного процесу за проведеними транзакціями переказу грошових коштів на брокерські рахунки. Позиція Masterсard щодо брокерських операцій є такою, що послуга була надана, якщо кошти клієнта були успішно зараховані на його торговий рахунок.

Тобто порядок вирішення спірних питань між банком, який випустив та обслуговує карту(банк-емітент) і банками, через платіжні пристрої яких здійснюється переказ (банк-еквайєр), встановлюється правилами міжнародної платіжної системи.

Таким чином, у АТ КБ «Приватбанк» були відсутні підстави в подальшому оскарженні рішень платіжної системи за допомогою арбітражу, зважаючи на те, що застосування банком опротестування процедури Chargeback є його правом, а не обов`язком, та можливе виключно під час проведення в системах взаєморозрахунків з пластикових карт до завершення виконання транзакції, що не стосується даного випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Тобто, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Позивач не довів факт завдання йому збитків в розумінні ст. 22 ЦК України, протиправної поведінки банку, в зв`язку з відсутністю ознак протиправної поведінки у діях банку, відсутній і причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, а тому вина банку у заподіянні збитків не доведена.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що кошти у сумі 17 650,00 доларів США є збитками та не повернуті в зв`язку з неправомірними діями АТ КБ «Приватбанк», а тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що факт повернення позивачу коштів за деякими із транзакцій свідчить про те, що у разі вчинення банком всіх дій, які позивач вимагав від нього, кошти були б повернуті і за іншими транзакціями. Так, транзакції, за якими повернуті кошти, були проведені на інших умовах. Не було застосовано при цьому й процедури передачі питання на вирішення арбітражу, а саме такими обставинами позивач й обґрунтовував необхідність покладення відповідальності на відповідача. За таких умов вказана обставина не може вважатися належним доказом який відповідним чином доводив би позицію позивача. Жодного іншого належного доказу фактичної можливості повернення коштів та нездійснення цього саме у зв`язку з діями АТ КБ «Приватбанк» позивачем надано не було.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до вимог ч. 10 ст. 84 ЦПК України суд мав визнати обставину неналежного виконання відповідачем обов`язків банка-емітента в зв`язку з неподанням ним доказів, витребуваних судом, оскільки вказана норма передбачає можливість суду здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам Закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката Цюпки О.В., подана в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Цюпки Олександра Віталійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2021 року

Суддя-доповідач

Судді