Справа № 509/5962/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт.Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей та сім`ї Баришевської районної державної адміністрації Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Баришевської селищної ради про визначення місця проживання дітей

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що з 11.09.2014 р. вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у якому в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 . 01.11.2018 р. шлюб між ними був розірваний рішенням Баришівського районного суду Київської області. Після розірвання шлюбу вони стали проживати окремо. Діти проживають разом з нею. ОСОБА_3 вважає, що в інтересах дітей буде за доцільно проживати разом з нею, а не з батьком.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач заперечував проти задоволення позову.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Баришевської селищної ради у судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву у якій просив провести судове засідання за його відсутності, надав до суду висновок.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Баришевської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що в шлюбі між сторонами ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 .

01.11.2018 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був розірваний рішенням Баришівського районного суду Київської області.

Відповідно до висновку №115/01-29 від 23.03.2021 р., наданого Службою у справах дітей та сім`ї апарату виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, орган опіки та піклування дійшов обгрунтованого висновку щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_3 .

Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ст. 29 ч. 1 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 29 ч. 4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. 157 ч. 3 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Із системного тлумачення ст. 3 ч. 1, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 11 ч. ч. 2 і 3 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Враховуючи вищевикладене, а також особисті якості батьків, можливість створення матір`ю дітей належних умов для їх виховання, її більшу турботу і увагу до дітей, відсутність виняткових обставин, які б обумовлювали необхідність розлучення дітей та їхньої матері, виходячи із найвищих інтересів дітей, аналізуючи кожен аспект відносин до дітей, висвітлений під час розгляду справи, оцінивши всі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,258,259,265 ЦПК України, ст.ст.104,105,110,112,161 СК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за місцем її реєстрації або проживання до досягнення дітьми 14-річного віку, а наразі за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя В.К.Кочко