Справа № 712/69/20
Провадження № 2/712/406/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Назаренко М.О., Шевченко О.П.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» про оскарження дій при отриманні психіатричної допомоги в порядку ст. 32 Закону України «Про психіатричну допомогу»,-

В С Т А Н О В И В:

20.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» про оскарження дій при отриманні психіатричної допомоги в порядку ст. 32 Закону України «Про психіатричну допомогу», посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернувся в КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» для отримання медичної довідки для перереєстрації дозволу (ліцензії) на об`єкт дозвільної системи (зброю).

Проте відповідач відмовився надати йому довідку. Більш того, відповідач повідомив, що ОСОБА_1 має захворювання, але яке саме у нього захворювання - відповідач повідомити відмовився.

Тоді ОСОБА_1 письмово заявою від 16.03.2018 року попросив надати інформацію про його стан здоров`я та чому про стан його здоров`я не проінформовано законного представника.

У відповідь він отримав листа від 02.04.2018 року, де було зазначено, що у КЗ «ЧОПНД» (на даний час КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради») відсутні задокументовані підтвердження наявності законного представника.

Після цього позивач знову звернувся до відповідача з письмовою заявою про наявні захворювання та встановлені діагнози.

Проте медичної довідки, інформації про діагноз та стан його психічного здоров`я йому не надали і у листі від 21.08.2018 року зазначили, що на засіданні лікарсько-консультативної комісії КЗ «ЧОПНД» (на даний час КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради») від 17.08.2018 року прийнято рішення про обмеження в наданні інформації щодо стану психічного здоров`я відповідно до ст. 26 ЗУ «Про психіатричну допомогу».

Також у листі зазначено, що в такому разі лікар-психіатр або комісія лікарів-психіатрів повинна інформувати законного представника особи.

При цьому у листі зазначається, що у КЗ «ЧОПНД» (на даний час КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради») відсутні задокументовані підтвердження наявності законного представника у ОСОБА_1 .

Тому 02 березня 2020 року ОСОБА_1 , звернувся із заявою до КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» про звернення закладу до суду для встановлення йому законного представника.

03 березня 2020 року КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради» надало у відповідь листа № 01-06/Ш-9 про відмову, оскільки на даний час не вбачається підстав для звернення до суду з метою визнання ОСОБА_1 недієздатним.

Таким чином, ОСОБА_1 не надають медичну інформацію щодо діагнозу через те, що доступ до неї обмежила ЛКК. Одночасно з тим відповідач не повідомив інформацію законному представнику, оскільки його немає і звертатися до суду КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради» для встановлення ОСОБА_1 законного представника не збирається. Отже, жодна людина не знає який діагноз встановлений ОСОБА_1 і чи встановлений діагноз взагалі.

На даний час дієздатність ОСОБА_1 не обмежена, ніхто до суду не звертався з цим питанням. Отже, на даний час він дієздатна особа, якій обмежили доступ до медичної інформації. І позиція відповідача така, що інформація буде надана лише законному представнику.

Дотримуємося позиції, що КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради» для встановлення особи законного представника мав звернутися до органу опіки та піклування і у випадку, якщо законний представник не був призначений, то ініціювати процедуру встановлення, як це передбачено діючим законодавством.

Натомість жодної перевірки працівники КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради» не зробили і до суду ніхто не звертався, а на прохання ОСОБА_1 було відмовлено.

Вважає бездіяльність КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради» щодо не встановлення наявності законного представника у ОСОБА_1 та не звернення до суду для обмеження (визнання недієздатним) та встановлення ОСОБА_1 законного представника противоправною.

Просить визнати противоправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради», Код щодо не встановлення наявності законного представника у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати противоправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради», Код щодо не звернення до суду із заявою про встановлення законного представника для ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради», звернутися до суду для вирішення питання щодо дієздатності (недієздатності) ОСОБА_1 та встановлення йому законного представника.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 липня 2020 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» про оскарження дій при отриманні психіатричної допомоги в порядку ст. 32 Закону України «Про психіатричну допомогу» та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

16.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» про визнання неправомірним та зобов`язання вчинити дії, посилаючись на те, що 23 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до комунального закладу «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» зі зверненням, у якому просив надати інформацію про стан його психічного здоров`я.

Відповідач, КЗ «ЧОПНД» листом № 01-40/1-Ш-9 від 21 серпня 2018 року відмовив позивачеві у наданні вказаної інформації, мотивуючи тим, що на засіданні лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) КЗ «ЧОПНД» від 17 серпня 2018 року прийнято рішення про обмеження в наданні інформації щодо стану психічного здоров`я ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 26 ЗУ «Про психіатричну допомогу».

Позивач вважає таку відмову протиправною, виходячи з наступного.

Відповідач відмовив позивачеві в доступі до інформації про стан його здоров`я, посилаючись на ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про психіатричну допомогу» виходячи з того, що повна інформація про стан психічного здоров`я особи має завдати шкоди її здоров`ю.

Однак, на думку позивача, оскаржувана відмова є суто формальною, необґрунтованою. Позивач є психічно здоровим, на обліках у лікаря психіатра не перебуває, має повну цивільну дієздатність, а відмова у доступі до інформації про стан його здоров`я, тобто фактично до його персональних даних - порушенням його прав.

Право на одержання і використання конфіденційних відомостей про стан психічного здоров`я особи та надання їй психіатричної допомоги має сама особа або її законний представник.

Право на одержання зазначеної інформації щодо неповнолітнього віком 14 років та особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, мають їх законні представники.

Особа при наданні їй психіатричної допомоги або її законний представник має право на ознайомлення з історією хвороби та іншими документами, а також на отримання в письмовому вигляді будь-яких рішень щодо надання їй психіатричної допомоги відповідно до закону.

У випадках, коли повна інформація про стан психічного здоров`я особи може завдати шкоди її здоров`ю або призвести до безпосередньої небезпеки для інших осіб, лікар-психіатр або комісія лікарів-психіатрів можуть таку інформацію обмежити. У цьому разі лікар-психіатр або комісія лікарів-психіатрів інформує законного представника особи, враховуючи особисті інтереси особи, якій надається психіатрична допомога. Про надану інформацію або її обмеження робиться запис у медичній документації.

Отже, за наявності у позивача психічного захворювання, він або члени його сім`ї повинні хоча би знати про нього, можливі наслідки перебігу цього захворювання та шляхи його лікування.

Просить визнати протиправною відмову комунального закладу «ЧОПНД» за № 01-40/1-Ш-9 від 21 серпня 2018 року. Зобов`язати КЗ «ЧОПНД» надати ОСОБА_1 доступ до інформації про стан його психічного здоров`я.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» про визнання неправомірним та зобов`язання вчинити дії, та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 грудня 2020 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 712/9154/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити дії з цивільною справою № 712/6950/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» про оскарження дій при отриманні психіатричної допомоги в порядку ст. 32 Закону України «Про психіатричну допомогу», присвоївши об`єднаній цивільній справі № 712/6950/20.

18.02.2021 року адвокат Семенюк Ольга Григорівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , скерувала до суду позовну заяву в новій редакції, в якій просить визнати протиправними рішення лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» від 17 серпня 2018 року про обмеження в наданні ОСОБА_1 інформації про стан його психічного здоров`я.

Визнати протиправною письмову відмову Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» від 21 серпня 2018 року № 01-40/1-Ш-9 про обмеження в наданні ОСОБА_1 інформації про стан його психічного здоров`я.

Зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» надати ОСОБА_1 доступ до інформації про стан його психічного здоров`я.

Визнати протиправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради», щодо не встановлення наявності законного представника у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» щодо не звернення до суду із заявою про встановлення законного представника для ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» звернутися до суду для вирішення питання щодо дієздатності (недієздатності) ОСОБА_1 та встановлення йому законного представника.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю з підстав зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року справі № 6-2139цс15 викладено правову позицію, відповідно до якої спори про зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та про зобов`язання взяти на квартирний облік підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного, а не особистого немайнового права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на житло.

Аналогічна позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 02.03.2016 року у справі № 6-14цс16.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 звернувся в Комунальний заклад «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер», правонаступником якого є Комунальне некомерційне підприємство «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради», для отримання медичної довідки для перереєстрації дозволу (ліцензії) на об`єкт дозвільної системи (зброю).

Відповідно до п. 12.05 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, для перереєстрації зброї, пристроїв (продовження терміну дії дозволу на їх зберігання та носіння), які придбані відповідно до законодавства, до органів поліції власник подає: заяву про продовження терміну дії дозволу; медичну довідку; платіжний документ (платіжне доручення, квитанція) з відміткою банку, відділення поштового зв`язку або коду проведеної операції про внесення коштів за надання відповідної платної послуги.

Згідно до Порядку видачі медичної довідки для отримання дозволу (ліцензії) на об`єкт дозвільної системи, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 20.10.1999 року № 252, медична довідка для отримання дозволу (ліцензії) на об`єкт дозвільної системи (ф. № 127/о (облікова), додаток 1, далі - медична довідка) є єдиним документом, що видається громадянину лікувально-консультативною комісією після проведення медичного огляду з метою вирішення питання про наявність або відсутність медичних протипоказань для отримання дозволу (ліцензії) на об`єкт дозвільної системи.

Відповідно до п. 7 «Порядку проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів і переліку медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих», затверджених постановою КМУ від 27.09.200 року № 1465, після проведення обов`язкових попереднього або періодичного психіатричних оглядів, а у разі потреби додаткового психіатричного обстеження особі видається довідка про проходження обов`язкових попереднього або періодичного психіатричних оглядів (зразок додається), в якій зазначається наявність чи відсутність у неї психіатричних протипоказань для виконання окремих видів діяльності. Термін дії довідки встановлюється відповідно до періодичності психіатричних оглядів.

13.03.2018 року ОСОБА_1 видано медичну довідку про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів Серія 10ААЄ № 090920, в якій зазначено, що володіння та використання вогнепальної зброї ОСОБА_1 , протипоказано.

Відповідач повідомив, що ОСОБА_1 має захворювання, однак яке саме йому не повідомив.

16.03.2018 року ОСОБА_1 звертається до КЗ «ЧОПНД» з письмовою заявою, в якій просить надати інформацію про його стан здоров`я та чому про стан його здоров`я не проінформовано законного представника.

У відповідь він отримав листа від 02.04.2018 року, де було зазначено, що у КЗ «ЧОПНД» (на даний час КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради») відсутні задокументовані підтвердження наявності законного представника.

Після цього позивач знову звернувся до відповідача з письмовою заявою про наявні захворювання та встановлені діагнози.

Проте медичної довідки, інформації про діагноз та стан його психічного здоров`я йому не надали і у листі від 21.08.2018 року зазначили, що на засіданні лікарсько-консультативної комісії КЗ «ЧОПНД» (на даний час КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради») від 17.08.2018 року прийнято рішення про обмеження в наданні інформації щодо стану психічного здоров`я відповідно до ст. 26 ЗУ «Про психіатричну допомогу».

Також у листі зазначено, що в такому разі лікар-психіатр або комісія лікарів-психіатрів повинна інформувати законного представника особи.

При цьому у листі зазначається, що у КЗ «ЧОПНД» (на даний час КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради») відсутні задокументовані підтвердження наявності законного представника у ОСОБА_1 .

Тому 02 березня 2020 року ОСОБА_1 , звернувся із заявою до КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» про звернення закладу до суду для встановлення йому законного представника.

03 березня 2020 року КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради» надало у відповідь листа № 01-06/Ш-9 про відмову, оскільки на даний час не вбачається підстав для звернення до суду з метою визнання ОСОБА_1 недієздатним.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Конституції України кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

Статтею 1 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що заявою є звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організації, незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Частиною першою статті 284 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на надання їй медичної допомоги.

За правилами частин першої, третьої статті 285 ЦК України повнолітня фізична особа має право на достовірну і повну інформацію про стан свого здоров`я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються її здоров`я. Якщо інформація про хворобу фізичної особи може погіршити стан її здоров`я або погіршити стан здоров`я фізичних осіб, визначених частиною другою цієї статті, зашкодити процесові лікування, медичні працівники мають право дати неповну інформацію про стан здоров`я фізичної особи, обмежити можливість їх ознайомлення з окремими медичними документами.

За змістом статті 26 Закону України «Про психіатричну допомогу» лікар-психіатр зобов`язаний пояснити особі, якій надається психіатрична допомога, з урахуванням її психічного стану, у доступній формі інформацію про стан її психічного здоров`я, прогноз можливого розвитку захворювання, про застосування методів діагностики та лікування, альтернативні методи лікування, можливий ризик та побічні ефекти, умови, порядок і тривалість надання психіатричної допомоги, її права та передбачені цим Законом можливі обмеження цих прав при наданні психіатричної допомоги. Право на одержання зазначеної інформації щодо неповнолітнього віком до 14 років та особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, мають їх законні представники.

Особа при наданні їй психіатричної допомоги або її законний представник має право на ознайомлення з історією хвороби та іншими документами, а також на отримання в письмовому вигляді будь-яких рішень щодо надання їй психіатричної допомоги відповідно до закону.

У випадках, коли повна інформація про стан психічного здоров`я особи може завдати шкоди її здоров`ю або призвести до безпосередньої небезпеки для інших осіб, лікар-психіатр або комісія лікарів-психіатрів можуть таку інформацію обмежити. У цьому разі лікар-психіатр або комісія лікарів-психіатрів інформує законного представника особи, враховуючи особисті інтереси особи, якій надається психіатрична допомога. Про надану інформацію або її обмеження робиться запис у медичній документації.

В судовому засіданні було з`ясовано, що в порядку Закону України «Про психіатричну допомогу» позивач не оглядався, діагноз йому не ставився, що і не заперечується стороною відповідача.

ОСОБА_1 , неодноразово звертався до відповідача з заявами, в яких просив повідомити його про наявні в нього захворювання та встановлені йому діагнози.

В листі від 21.08.2018 року КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» зазначено, що на засіданні лікарсько-консультативної комісії КЗ «ЧОПНД» (на даний час КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради») від 17.08.2018 року прийнято рішення про обмеження ОСОБА_1 в наданні інформації щодо стану психічного здоров`я відповідно до ст. 26 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу» цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

Рішення лікарсько-консультативної комісії КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради « від 17 серпня 2018 року є необґрунтованим та таким що порушує право позивача на інформацію про стан його психічного здоров`я.

Відповідачем в судовому засіданні не доведено факту, що інформація про стан психічного здоров`я ОСОБА_1 може завдати шкоди його здоров`ю або призвести до безпосередньої небезпеки для інших осіб.

Позивачу не було встановлено діагнозу станом на 2018 рік, та у вказаний період він не перебував на обліку.

Посилання представника відповідача на той факт, що ОСОБА_1 може завдати шкоду лікарям, суд не може взяти до уваги, оскільки відповідно до ст. 27 ЗУ «Про психіатричну допомогу» професійні права, обов`язки лікаря-психіатра, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, у тому числі здійснюють догляд за особами, які страждають на психічні розлади, при наданні психіатричної допомоги встановлюються Основами законодавства України про охорону здоров`я, цим Законом та іншими законами. Лікар-психіатр, інші працівники, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійснюють догляд за особами, які страждають на психічні розлади, мають право на пільги, встановлені законодавством України для осіб, зайнятих на важких роботах та з шкідливими і небезпечними умовами праці.

Виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Статтею 39 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я» визначено, що медичний працівник зобов`язаний надати пацієнтові в доступній формі інформацію про стан його здоров`я, мету проведення запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, у тому числі наявність ризику для життя і здоров`я. Якщо інформація про хворобу пацієнта може погіршити стан його здоров`я або погіршити стан здоров`я фізичних осіб, визначених частиною другою цієї статті, зашкодити процесові лікування, медичні працівники мають право надати неповну інформацію про стан здоров`я пацієнта, обмежити можливість їх ознайомлення з окремими медичними документами.

Вказані положення кореспондуються із приписами частини третьої статті 26 Закону України «Про психіатричну допомогу» відповідно до якої, особа при наданні їй психіатричної допомоги або її законний представник має право на ознайомлення з історією хвороби та іншими документами, а також на отримання в письмовому вигляді будь-яких рішень щодо надання їй психіатричної допомоги. У випадках, коли повна інформація про стан психічного здоров`я особи може завдати шкоди її здоров`ю або призвести до безпосередньої небезпеки для інших осіб, лікар-психіатр або комісія лікарів-психіатрів можуть таку інформацію обмежити.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Такі випадки встановлені частиною першою статті 6 цього Закону, згідно з якою публічною інформацією з обмеженим доступом, є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Відповідно до преамбули Закону України «Про доступ до публічної інформації», цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 7 Закону України «Про захист персональних даних» забороняється обробка персональних даних про расове або етнічне походження, політичні, релігійні або світоглядні переконання, членство в політичних партіях та професійних спілках, засудження до кримінального покарання, а також даних, що стосуються здоров`я, статевого життя, біометричних або генетичних даних.

Положення частини першої цієї статті не застосовується, якщо обробка персональних даних здійснюється за умови надання суб`єктом персональних даних однозначної згоди на обробку таких даних (пункт 1 частини другої статті 7 Закону України «Про захист персональних даних»).

Відповідно до вимог частин першої-третьої статті 6 Закону України «Про психіатричну допомогу» медичні працівники, інші фахівці, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, та особи, яким у зв`язку з навчанням або виконанням професійних, службових, громадських чи інших обов`язків стало відомо про наявність у особи психічного розладу, про факти звернення за психіатричною допомогою та лікування у закладі з надання психіатричної допомоги чи про перебування у закладі соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, або спеціальному навчальному закладі, а також інші відомості про стан психічного здоров`я особи, її приватне життя, не можуть розголошувати ці відомості, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті. Право на одержання і використання конфіденційних відомостей про стан психічного здоров`я особи та надання їй психіатричної допомоги має сама особа чи її законний представник. За усвідомленою письмовою згодою особи або її законного представника відомості про стан психічного здоров`я цієї особи та надання їй психіатричної допомоги можуть передаватися іншим особам лише в інтересах особи, яка страждає на психічний розлад, для проведення обстеження та лікування чи захисту її прав і законних інтересів, для здійснення наукових досліджень, публікацій в науковій літературі, використання у навчальному процесі.

Таким чином, кожне рішення про обмеження доступу до інформації про стан психічного здоров`я особи має містити відомості про те яким чином отримання цієї інформації може завдати шкоди її здоров`ю або призвести до безпосередньої небезпеки для інших осіб.

Відповідно до копії журналу запису висновків лікарсько-консультативної комісії КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер», ОСОБА_1 був обмежений доступ до медичної інформації 17.08.2018 року і міститься запис про те, що «враховуючи анамнез хвороби, психічного стану при огляді (видача сертифікату), а також попередні рішення про обмеження інформації про стан здоров`я хворого та обстеження, хворому та супроводжуючими його особами обмежити».

Лікарсько-консультативна комісія не зробила відповідного аналізу ситуації, не навела яким чином інформація про психічний стан ОСОБА_1 може завдати шкоди його здоров`ю або призвести до безпосередньої небезпеки для інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправним рішення лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» від 17 серпня 2018 року про обмеження в наданні ОСОБА_1 інформацію про стан його психічного здоров`я та зобов`язання Комунальне некомерційне підприємство «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» надати ОСОБА_1 доступ до інформації про стан його психічного здоров`я.

Позовні вимоги в частині визнання протиправною письмову відмову Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» від 21 серпня 2018 року № 01-40/1-Ш-9 про обмеження в наданні ОСОБА_1 інформації про стан його психічного здоров`я не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Стаття 18 Закону України «Про звернення громадян» гарантує громадянину, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Стаття 9 Закону України «Про інформацію» визначено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій. Кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами України.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Право особи на інформацію про стан свого здоров`я закріплене Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», стаття 6 якого говорить, що кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров`я. Згідно з ч. 1 ст. 285 Цивільного Кодексу України повнолітня особа має право на достовірну і повну інформацію про стан свого здоров`я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються її здоров`я.

Як вже встановлено судом, позивач 23 липня 2018 року звернувся з письмовою заявою до КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» (на даний час КНЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради») про надання йому інформації про наявні захворювання та встановлені діагнози.

21 серпня 2018 року КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» (на даний час КНЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради») позивачу надано лист, в якому зазначено відповіді на кожне питання ОСОБА_1 , які були викладені в листі від 23.07.2018 року та проінформовано ОСОБА_1 про те, що на засіданні лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) КЗ «ЧОПНД» від 17.08.2018 року прийнято рішення про обмеження в наданні фноромації щодо стану ОСОБА_1 , психічного здоров`я відповідно до ст. 26 Закону України «Про психічну допомогу».

З даної відповіді слідує, що позивачу надано повну та вичерпну відповідь на запитувану ним інформацію.

Зазначений лист-відповідь несе інформативний характер та не містить відмови прийнятою КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» (на даний час КНЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради») щодо обмеження в наданні ОСОБА_1 інформації про стан його психічного здоров`я.

Вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради», щодо не встановлення наявності законного представника у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; щодо не звернення до суду із заявою про встановлення законного представника для ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» звернутися до суду для вирішення питання щодо дієздатності (недієздатності) ОСОБА_1 та встановлення йому законного представника не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» законні представники - батьки (усиновителі), опікуни або інші особи, уповноважені законом представляти інтереси осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі здійснювати захист їх прав, свобод і законних інтересів при наданні їм психіатричної допомоги.

При розгляді даної справи було встановлено, що у КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради» відсутні задокументовані підтвердження наявності у позивача законного представника, про що ОСОБА_1 був проінформований листами від 02.04.2018 року № 01-40/1-611, від 21.08.2018 року № 01-40/1-Ш-9, від 03.09.2018 року № 01-40/1-Ш-11, від 31.10.2019 року № 01-06/22-Ш.

У заяві ОСОБА_1 від 02.03.2020 року (вх. 9-Ш/01-06) та позовній заяві, останній підтвердив, що він не має законного представника.

Відповідно до статті 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Якщо суд відмовить у задоволенні заяви про визнання особи недієздатною і буде встановлено, що вимога була заявлена недобросовісно без достатньої для цього підстави, фізична особа, якій такими діями було завдано моральної шкоди, має право вимагати від заявника її відшкодування.

Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Частина 1 статті 300 ЦПК України передбачає, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

У заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ч. 3 ст. 297 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання.

Враховуючи той факт, що лікарями-психіатрами КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради» психічний огляд ОСОБА_1 , в порядку, визначеному ч. 1 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» не проводився, та не виявлений факт наявності у позивача обставин, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого ОСОБА_1 не здатен усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними та відсутні будь-які інші відомості щодо встановлення діагнозу стійкого психічного розладу, а тому відсутні законні підстави для звернення до суду з питанням щодо дієздатності (недієздатності) ОСОБА_1 та встановлення йому законного представника.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 141, 259, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» про оскарження дій при отриманні психіатричної допомоги в порядку ст. 32 Закону України «Про психіатричну допомогу» задоволити частково.

Визнати протиправним рішення лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» від 17 серпня 2018 року про обмеження в наданні ОСОБА_1 інформацію про стан його психічного здоров`я.

Зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» надати ОСОБА_1 доступ до інформації про стан його психічного здоров`я.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий Романенко В.А.

Повний текст рішення суду виготовлений 12 квітня 2021 року.