Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4480/20 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія 30 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 285/4480/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 січня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Сташківа Т.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що у червні 2019 року, маючи намір придбати належний відповідачу житловий будинок, розташований в с. Морозівка Новоград-Волинського району Житомирської області, сплатила йому 600 доларів США. При цьому, вони дійшли згоди, що вказані кошти будуть зараховані в якості авансу при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку та здійсненні розрахунку у повному обсязі.

В подальшому відповідач ухилявся від укладення договору купівлі-продажу та відмовляється у добровільному порядку повертати сплачені кошти.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача аванс у розмірі 16878 грн., що за курсом НБУ, встановленим на 19 листопада 2020 року, є еквівалентним 600 дол. США.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 січня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений аванс за житловий будинок у розмірі 16878 грн., що еквівалентно 600 дол. США за курсом НБУ станом на 19 листопада 2020 року.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що при вирішенні спору суд виходив з того, що між ним та ОСОБА_1 не був укладений договір відчуження житлового будинку, розписка про отримання ним коштів знаходиться у позивачки, а тому сплачена сума коштів є авансом.

Проте, суд залишив поза увагою ту обставину, що договір не був укладений з вини ОСОБА_1 , яка тривалий час проживала із сім`єю у вказаному житловому будинку та в подальшому відмовилась укладати договір й сплачувати вартість житла у повному обсязі. Отримані ним кошти є завдатком, відтак у даному випадку суд повинен був застосувати положення ч.1 ст. 570 ЦК України.

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнала доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, між сторонами була досягнута усна домовленість про укладення договору купівлі-продажу належного відповідачеві житлового будинку, розташованого в с. Морозівка Новоград-Волинського району Житомирської області. На підтвердження дійсності наміру купити зазначений житловий будинок 6 червня 2019 року ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 600 дол. США, що підтверджується розпискою.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з того, що внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке б могло випливати із договору, укладеного між сторонами. Оскільки такий договір між сторонами укладений не був, то передані відповідачеві кошти у розмірі 600 дол. США є авансом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1 та 3 ст. 635 ЦК України також передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку ( у певний термін) укласти договір в майбутньому ( основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлене обмеження щодо строку ( терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена,- у письмовій формі.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку ( у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставною, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

У ч.1 ст.547 ЦК України закріплене правило про те, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до положень ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Отже, правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір був укладений, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Встановивши, що договір купівлі-продажу житлового будинку, який би за своєю формою і змістом відповідав вимогам закону, між сторонами не був укладений, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що передані ОСОБА_1 кошти є авансом, тому підлягають поверненню позивачці.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 6 листопада 2019 року у справі №367/661/16.

Враховуючи вищезазначене, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,368, 374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 січня 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 9 квітня 2021 року.