Провадження № 2/219/666/2021
12 квітня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
судді Лапченко О.М.,
за участі секретаря Єлісеєвої С.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
в с т а н о в и в:
представник позивача адвокат Руднєва І.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користуванням житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 22.10.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченко О.В. У вказаній квартирі були зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які згідно із п.10 договору купівлі продажу квартири взяли на себе зобов`язання знятись з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в строк до 28 жовтня 2020 року, але зобов`язання не виконали. Реєстрація відповідачів в квартирі створює позивачу перешкоди вільного користування та розпорядження належним йому майном, створює перешкоди в оформленні субсидії та змушує нести додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг. У зв`язку із цим позивач змушений звернутися з вказаним позовом до суду для захисту своїх порушених прав.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду від них надійшла заява, згідно якої просили розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.
Оскільки відповідачі були належним чином повідомленими про судове засідання, але причин неявки суду не повідомили, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без їх участі.
При цьому, за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу квартири від 22 жовтня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області, зареєстровано в реєстрі за № 930, та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформований 22.10.2020 року за № 229285339, ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11,12-13).
Пунктом 10 договору купівлі продажу передбачено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зобов`язуються знятися з реєстрації місця проживання за вказаною адресою в строк до 28 жовтня 2020 року (а.с.12 оборотна сторінка)
Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні, виданої 23.10.2020 року адміністратором Відділу надання адміністративних послуг Гумен Т.С., за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15,17).
На запит суду щодо реєстрації відповідачів міським головою Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області Черняєвим А.О. від 12.01.2021 року повідомлено, що згідно даних картотеки реєстраційного обліку виконкому міської ради Мозиловський П.М. зареєстрований з 05.08.1998 року, ОСОБА_4 зареєстрована з 14.03.2001 року, ОСОБА_3 зареєстрований з 14.03.2001 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30,31,32).
Згідно акту про фактичне проживання від 23.10.2020 року складеного депутатом Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області Шаповаловим С.М. у присутності сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані, але фактично не проживають за даною адресою з 2015 року по теперішній час, що підтверджують сусіди (а.с.16).
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Як зазначено в ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не проживають.
Як вбачається з листа начальника Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (від 11.03.2021 року № 4081/401/01-2021) згідно обліків Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з приводу вчинення йому перешкод з боку будь-якої особи щодо недопущення його до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , не звертався (а.с.67).
Відповідно до листа начальника Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (від 11.03.2021 року № 4080/401/01-2021) згідно обліків Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з приводу вчинення йому перешкод з боку будь-якої особи щодо недопущення його до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , не звертався (а.с.66).
Згідно листа начальника Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (від 11.03.2021 року № 4079/401/01-2021) згідно обліків Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з приводу вчинення їй перешкод з боку будь-якої особи щодо недопущення її до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , не зверталась (а.с.65).
Як вбачається з листа головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» Мельникової С.Л. від 17.02.2021 року № 1065, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 05.11.2019 року по 05.11.2020 року у списках санпропускників та травмпункту не значиться, за даними пункту централізованої видачі лікарняних листків КНП «БЛІЛ м.Бахмут» (як по поліклініці, так і по стаціонару) не числиться, медична документація в реєстратурі відсутня, на психоневрологічному обліку не перебуває, в архіві документація не перебуває (а.с.61).
Згідно листа головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» Мельникової С.Л. від 17.02.2021 року № 1065, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 05.11.2019 року по 05.11.2020 року у списках санпропускників та травмпункту не значиться, за даними пункту централізованої видачі лікарняних листків КНП «БЛІЛ м.Бахмут» (як по поліклініці, так і по стаціонару) не числиться, медична документація в реєстратурі відсутня, на психоневрологічному обліку не перебуває, в архіві документація не перебуває (а.с.59).
Відповідно до листа головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» Мельникової С.Л. від 17.02.2021 року № 1065, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 05.11.2019 року по 05.11.2020 року у списках санпропускників та травмпункту не значиться, за даними пункту централізованої видачі лікарняних листків КНП «БЛІЛ м.Бахмут» (як по поліклініці, так і по стаціонару) не числиться, медична документація в реєстратурі відсутня, на психоневрологічному обліку не перебуває, в архіві документація не перебуває (а.с.60).
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог.
Судом достовірно встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі, нею не користуються, витрати, пов`язані з оплатою квартири та комунальних послуг не сплачують, а тому суд визнає відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 78, 81, 82, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 334, 346, 383, 386 ЦК України суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.М.Лапченко