Справа № 683/1481/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м.Старокостянтинів.

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Андрощука Є.М.

з участю секретаря Крупської В.В.

позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району, третя особа на стороні відповідача яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 13 червня 2018 р. звернулась з позовом до Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 , яка за життя склала на її користь заповіт, яким усе майно заповіла їй. Після смерті матері відкрилась спадщина в склад якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Після смерті матері позивач звернулась до державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які мати за життя не встигла отримати. Вказані обставини перешкоджають позивачу нотаріально оформити свої спадкові права після смерті матері.

Ухвалою Старокостянтинівського райсуду від 27 липня 2018 р. залучено третьою особою на стороні відповідача яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 .

Ухвалою Старокостянтинівського райсуду від 03 грудня 2018р. за заявою представника позивача зупинено провадження у даній справі до розгляду Старокостянтинівським райсудом справи за №683/2617/18 провадження №2/683/1222/2018 за позовом ОСОБА_1 до Чорнянської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення та скасування держакту на право власності на землю.

Ухвалою Старокостянтинівського райсуду від 10 грудня 2020р. поновлено провадження у даній справі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, з вищенаведених підстав.

Представник відповідача звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 , та її представник заперечили проти задоволення позову через недоведеність позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 13.07.1997р. та даними свідоцтва про народження позивача Серія 11-БВ №272814 від 03.08.1982р. /повторне/ (а.с.60 зворот, а.с.61).

Позивач прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись з заявою про прийняття спадщини до Старокостянтинівської держнотконтори 09.08.2000 р., що підтверджується заявою ОСОБА_1 від 09.08.2000р. вх.№955 р 1-М85 (а.с.60).

Відповідно до даних свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського райнотокругу Голуб О.Є. 09.08.2000р. реєстровий №792, ОСОБА_1 успадкувала після смерті матері ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності КСП «Урожай» с.Чорна Старокостянтинівського району площею 3,27 в умовних кадастрових гектара (а.с.63 зворот).

Як вбачається з даних заповіту, посвідченого головою Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району 07.12.1991 р. за реєстровим №10 за життя ОСОБА_3 заповіла усе своє майно, де б воно не було із з чого воно не складалось своїй дочці ОСОБА_1

Відповідно до даних свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_2 від 19.08.1998р. ОСОБА_1 після одруження змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.62).

Як вбачається з відповіді на звернення завідувача Старокостянтинівської держнотконтори Заворотної Т.В. №1531/02-14 від 09.06.2018р. ОСОБА_1 відмовлено в оформленні спадкових прав на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 - на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , оскільки нею не надано документа, що підтверджує право власності на дане майно та згідно довідки Старокостянтинівської БТІ ОР №590 від 04.06.2018р. на вищевказане майно право власності не зареєстровано (а.с.7).

Відповідно до п.23 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Разом з тим, відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У відповідності до роз`яснень, викладених у Листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Якщо відсутні документи про відведення земельних ділянок під забудову, таке будівництво слід визнавати самочинним та відмовляти у визнанні права власності на нього в порядку спадкування.

Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва.

Відповідно до п.6 постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст.1218 ЦК та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3, 5 ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину.

Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК.

Зазначене право може бути реалізовано також у порядку процесуального правонаступництва на будь-якій стадії цивільного процесу (ст.37 ЦПК), якщо спадкодавець звернувся до суду із відповідним позовом, проте помер.

При вирішенні спорів про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва на підставі ч.3 ст.376 ЦК судам потрібно з`ясовувати правовий режим земельної ділянки, на якій збудовано житловий будинок, будівлю, споруди.

Рішення суду про визнання права власності на самочинно зведені будівлі та споруди за спадкоємцями має ґрунтуватись на оцінюванні наявних у матеріалах справи документів та інших доказів на підтвердження обставин, за наявності яких можливе задоволення таких вимог, зокрема:

- рішення компетентного органу про надання земельної ділянки для забудови;

- ступінь готовності самочинного будівництва;

- чи порушуються цим будівництвом права та законні інтереси інших осіб;

- в якому році було зведено самочинні будівлі;

- відповідність самочинно зведеної будівлі архітектурним, будівельним, санітарним, протипожежним правилам та нормам;

- наявність акта приймання (прийомки) в експлуатацію або сертифікату відповідності;

- якщо нерухомість збудована в сільській місцевості, то потрібно встановити чи зареєстрована вона у погосподарській книзі сільської ради.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, позивачем ні в позовній заяві, ні в суді не надано належних та допустимих доказів, про те, що до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та були розташовані на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , а також те, що вказана земельна ділянка перебувала у власності чи надавалась у користування спадкодавцю.

Натомість, як вбачається з даних довідки виконкому Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району №129 від 30.05.2018р. житловий будинок за адресою по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та згідно погосподарської книги номер закритий після її смерті (а.с.16).

Суд оцінює вказану довідку про записи у погосподарських книгах у сукупності з іншими доказами, дослідженими в суді.

Так, згідно даних довідки Старокостянтинівської БТІ ОР №590 від 04.06.2018р. право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 не зареєстроване у Старокостянтинівської БТІ ОР (а.с.65 зворот).

Також, судом встановлено що земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_1 станом на 01.01.2013р. не перебувала у приватній власності, що підтверджується даними довідки відділу у Старокостянтинівському районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №31-22-0.30-742113-18 від 07.06.2018р. (а.с.66).

Натомість судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,8990 га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою АДРЕСА_1 згідно державного акту Серія ЯГ №127405, виданого 20.02.2008р., належить на праві власності ОСОБА_2 , що зареєстрована та проживає АДРЕСА_3 (а.с.28).

Як вбачається з даних рішення Старокостянтинівського райсуду Хмельницької області у справі №683/2617/18 провадження №2/683/372/2019 від 23.04.2019р., що набрало законної сили 04.06.2019р., судом відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення сільської ради «Про затвердження техдокументації по землеустрою та передачі земельних ділянок» №4 від 17.01.2007р. в частині передачі ОСОБА_2 безкоштовно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,8990 га по АДРЕСА_1 кадастровий номер :02:005:0048 та скасування Державного акту на право власності на дану земельну ділянку серія ЯГ №127405, виданого 20.02.2008р. на ім`я ОСОБА_2 (а.с.81-83).

Враховуючи відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно - створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", позивач, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, має право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.1-3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 про визнання в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , задоволенню не підлягають, оскільки є безпідставними та не доведені у суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-80, 89, 141, 244-246, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району, третя особа на стороні відповідача яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 про визнання в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський райсуд.

У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає АДРЕСА_4 .

Відповідач: Чорнянська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області вул.Першотравнева,38 с.Чорна Старокостянтинівського району Хмельницької області .

Повне рішення складено 14 квітня 2021 року.

Суддя