Справа № 6/593/15/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"07" квітня 2021 р. Бережанський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої-судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бережани заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» звернулося до Бережанського районного суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі № 2-109/2007, у якій 1 березня 2007 року Бережанським районним судом було винесено рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості в сумі 73 361.27 грн., 733.61грн. судового збору та 30грн. - витрат з інформаційно- технічного забезпечення по розгляду цивільної справи.

В Бережанському міжрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на підставі виданих на виконання вищезазначеного рішення суду виконавчих листів щодо стягнення вказаного боргу з ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження № 3585280, однак в автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутня інформація щодо відкриття виконавчого провадження відносно другого боржника ОСОБА_2 .

4 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 38/2006-МК від 1 лютого 2006 року, перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

20 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 38/2006-МК від 1 лютого 2006 року, перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Групп».

А так як вищевказане постановлене судом рішення не виконано та відповідно до умов договору відступлення права вимоги та ст. 512 ЦК України заявник набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № 38/2006-МК від 1 лютого 2006 року, тому просив замінити стягувача із ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «Фінанс Проперті Групп».

Крім того, ТОВ «Фінанс Проперті Групп» у поданій суду заяві зазначив, що ліквідація ПАТ КБ «Надра», припинення його основної діяльності, зміна всього керівництва, закриття територіальних відділень та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, виконання функцій Фонду з відчуження великої кількості активів, що також не залежала від первісного стягувача, вплинуло на той факт, що оригінали виконавчих листів відносно боржників за вказаним договором кредиту були втрачені та із вказаних причин пропущено строк пред`явлення їх до виконання. Враховуючи зазначене, заявник ТОВ «Фінанс проперті групп» просив також видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та поновити пропущений строк для пред`явлення цих виконавчих листів до виконання.

Представник ТОВ «Фінанс Проперті Групп» в судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, подану заяву підтримує.

Представник ПАТ КБ «Надра» в судове засідання не з`явився, хоч про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про проведення судового засідання у його відсутності. До поданої заяви долучив: копію із витягу ВП-спецпідрозділу, який відображає про всі виконавчі дії, які проводилися по вказаному виконавчому провадженню; постанови державного виконавця від 30 серпня 2013 року та 26 грудня 2016 року про повернення стягувачу виконавчих листів, виданих на виконання цього рішення суду та долучив копію платіжного доручення № 1594, яке свідчить про те, що борг ОСОБА_1 згідно виконавчого листа № 2-109/2007 від 5 квітня 2007 року було частково погашено та нею 29 листопада 2016 року сплачено 10 043грн..

Боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилися, подали суду письмові заяви, у яких просили заяву ТОВ «Фінанс Проперті Групп» залишити без задоволення.

А так як відповідно до ч.3 ст. 433, ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви, тому суд вирішив розглядати вищевказану справу у їх відсутності по наявних у ній матеріалах.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подану заяву, вивчивши матеріали справи, прийшов до переконання, що вимоги ТОВ «Фінанс Проперті Групп» підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 442 ЦПК України та ч.5 ст. 15 Закону України Про виконавче проваддення у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обовязку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обовязку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 1 березня 2007 року Бережанським районним судом у цивільній справі № 2-109/2007 було винесено рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 38/2006-МК від 1 лютого 2006 року в сумі 73 361,27 грн., 733,61грн. судового збору та 30 гривень на інформаційно-технічне забезпечення по розгляду цивільної справи.

І хоч вищевказане рішення суду набрало законної сили та на його виконання Бережанським районним судом 5 квітня 2007 року були видані виконавчі листи, які стягувачем були звернуті до виконання та за якими у Бережанському міжрайонному відділі державної виконавчої служби були відкриті виконавчі провадження за № 3585280 та № 50683150, однак 30 серпня 2013 року державним виконавцем на підставі п. 3 ч.1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження та 26 грудня 2016 року на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження були винесені постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, однак, незважаючи на вищезазначене, та наявне у справі платіжне доручення про сплату частини боргу у сумі 10 043грн., рішення суду у повному обсязі залишилося невиконаним.

Вищевказане підтверджується оглянутим письмовим повідомленням за № 6682 від 7 квітня 2021 року Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, постановами про повернення виконавчих документів стягувачу від 30 серпня 2013 року і 26 грудня 2016 року та оглянутим в судовому засіданні витягом із виконавчого провадження, сформованим державним виконавцем 19 лютого 2021 року.

Судом також встановлено, що 04 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 38/2006-МК від 1 лютого 2006 року, перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

20 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 38/2006-МК від 1 лютого 2006 року, перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Групп».

Вказане підтверджується долученими до заяви договорами про відступлення прав вимоги, які були укладені між вказаними особами 4 та 20 серпня 2020 року.

Отже, із наявних матеріалів справи видно, що кредитором по виконанню зобов`язань боржників по вищевказаному рішенню суду відповідно до укладених договорів відступлення права вимоги виступає заявник.

Враховуючи те, що відповідно до пункту 9 частини другої ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду, а ст. 18 ЦПК України передбачено, що при набранні рішенням законної сили воно є обов`язковим до виконання на всій території України, однак постановлене 1 березня 2007 року рішення по цивільній справі № 2-109/07 не виконане та за змістом ст. 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником, тому виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора і така заміна кредитора у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги може відбуватися поза межами виконавчого провадження та у зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження, тому суд вважає, що за вказаних обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст.512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України " Про виконавче провадження".

У відповідності до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 (ЄДРСРУ № 73001190).

А так як боржниками суду не надано та під час розгляду вказаної заяви судом не здобуто доказів наявності обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення, тому з огляду на правову позицію Верховного Суду, яка вказує на те, що заміна сторони виконавчого провадження можлива, починаючи з моменту видачі виконавчого листа і до моменту закінчення виконавчого провадження з підстав належного виконання судового рішення, тому суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду, вважає можливим вимоги ТОВ Фінанс проперті групп про заміну сторони виконавчого провадження задоволити.

Що стосується вимог ТОВ Фінанс проперті групп про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, то суд вважає, що вказані вимоги до задоволення не підлягають, керуючись наступним.

Відповідно до п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ще не закінчився.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 2-461/09, від 01 червня 2020 року у справі № 2- 711/08, від 01 серпня 2019 року у справі № 751/5192/13, від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV Закону Закону(у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення, на момент відкриття виконавчого провадження) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 22 ЗУ " Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-X1V передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень вищевказаного Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду 18 січня 2021 року № 2-20/11, вищевказаний припис Закону застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання не сплив на час набрання ним чинності.

Статтею 12 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша).

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а вразі повернення виконавчого документу у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта і п`ята).

Із представленого державним виконавцем Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) письмового повідомлення та оглянутого в судовому засіданні витягу ВП-спецпідрозділ, який був сформований останнім 19 лютого 2021 року, видно, що 5 квітня 2007 року на виконання рішення Бережанського районного суду, постановленого 1 березня 2007 року у цивільній справі № 2-109/2007 був виданий виконавчий лист, по якому 4 квітня 2016 року було повторно відкрито виконавче провадження № 50683150 про стягнення із ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , боргу за договором кредиту у розмірі 73 361.27грн.. Вказане виконавче провадження перебуває у стані завершення, оскільки 26 грудня 2016 року постановою державного виконавця на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження виконавчий лист було повернуто стягувачу. Вказаний витяг, як і оглянута в судовому засідання постанова державного виконавця від 26 грудня 2016 року також містить позначку про те, що стягувач мав право в строк до 26 грудня 2019 року повторно предявити вказаний виконавчий документ до виконання, однак він цього не зробив, тобто суд прийшов до висновку, що заявник із заявою про видачу дубліката виконавчого документа із вказаного боржника звернувся до суду вже після закінчення визначеного законом строку для предявлення виконавчого документа до виконання та у поданій заяві просив у відповідності до ст. 433 ЦПК України поновити йому вказаний строк, оскільки він, на думку заявника, пропущений із поважних причин.

Із наданої суду державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу також встановлено, що 30 серпня 2013 року виконавчий лист № 2-109/2007, виданий Бережанським районним судом 5 квітня 2007 року про стягнення боргу солідарно також із другого боржника ОСОБА_2 на підставі п.3 ч. 1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження був повернутий стягувачу, однак на день розгляду вказаної заяви інформація щодо виконавчого провадження по вказаному боргу відносно другого боржника ОСОБА_2 заявником суду не надана та у матеріалах справи відсутня, тобто судом встановлено, що інформації, яка міститься у матеріалах справи після винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 30 серпня 2013 року стягувач ( відповідно до вимог діючого на той час ЗУ Про виконавче провадження 1999 року) до 30 серпня 2014 року мав право повторно пред`явити виконавчий лист до виконання, однак він цього не зробив, а тому суд прийшов до висновку, що заявник із заявою про видачу дубліката виконавчого документа звернувся до суду вже після закінчення строку предявлення вказаного документу до виконання, тобто суд звертає увагу на те, що строк звернення виконавчого документу до виконання щодо вказаного боржника закінчився в час поки первісний стягувач ВАТ КБ Надра ще функціонував.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Зокрема, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці установив, що вирішення питання щодо поновлення процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008р.).

Фактичні обставини справи свідчать про пасивну позицію ПАТ КБ«НАДРА» (як первісного стягувача), який протягом тривалого часу байдуже ставився до своїх процесуальних прав і обов`язків як сторони виконавчого провадження, несумлінно користувався усіма наданими правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, не вживав заходів щодо виконання рішення суду, й вказують на те, що стягувач безпідставно відмовився від реалізації своїх прав у виконавчому провадженні.

Перехід права вимоги від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ «Фінанс Проперті Групп» не може вважатися поважними причинами пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки права та обов`язки заявника, як нового кредитора та стягувача випливають і є похідними від правосуб`єктності первісного стягувача ПАТ КБ «Надра».

І хоч у поданій до суду заяві ТОВ Фінанс проперті групп посилається на те, що під час проведення процедури ліквідації його правонаступника ПАТ «КБ «Надра» всі документи по претензійно-позовній роботі та стягненню заборгованості через органи виконавчої служби по боржниках за відступленими кредитними договорами, які були в наявності в ПАТ «КБ «Надра» були передані ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» при укладенні договору про відступлення прав вимоги, а деякі виконавчі документи через зміну керівництва, закриття територіальних відділень Банку та звільнення всіх місцевих співробітників, що здійснювали судовий супровід кредитних справ, були втрачені, а тому, враховуючи вказане, просили видати дублікати втрачених виконавчих документів та поновити їм строк для предявлення їх до виконання, однак крім коротенького шаблону складеного акту про втрату виконавчих документів без дати його складення, інших доказів суду не представив.

Заява стягувача про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа не містить жодного обґрунтування як щодо часу, обставин втрати виконавчих листів, їх фіксації, так і щодо поважності причин пропуску строку пред`явлення їх до виконання.

Суд також критично відноситься до вказаних заявником причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання як запровадження у червні 2015 року процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра», оскільки відповідно до ст. 77 ЗУ Про банки і банківську діяльність фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомості про перебування ПАТ КБ «Надра» в процесі припинення в реєстр внесено 15 червня 2015 року.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону.

Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку (якщо в банку не здійснювалася тимчасова адміністрація) забезпечують передачу бухгалтерської та іншої документації банку, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку Фонду/уповноваженій особі Фонду. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків винні особи несуть відповідальність відповідно до ч. 4 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Таким чином, обов`язок вжиття заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком з часу запровадження ліквідаційної процедури покладалось на уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що в серпні 2016 року було створено АСВП, комп`ютерну програму, яка забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників. Отже, з цього часу у стягувачів розширилися можливості отримати відомості про своїх боржників за кредитними договорами та відповідно збільшилися можливості щодо захисту своїх прав та інтересів у встановленому законом порядку.

Незважаючи на вказане, первісним кредитором не вжито жодних заходів щодо виконання вказаного рішення, а з аявником не наведено будь-яких обставин, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, зокрема, і первісним кредитором.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заявник ТОВ «Фінанс Проперті Групп» всупереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих Бережанським районним судом 5 квітня 2007 року № 2-109/2007, а тому, зважаючи на закінчення строку, встановленого для пред`явлення даних виконавчих листів до виконання, й відсутність підстав для його поновлення, суд прийшов до висновку, що не можуть бути задоволені і вимоги ТОВ «Фінанс Проперті Групп» про видачу дубліката виконавчого документа.

А так як п.17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а поскільки судом встановлено, що строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання сплив і заявником не надано суду належних доказів причин поважності пропуску цього строку, а тому суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для поновлення такого строку, тому у задоволенні вимоги про видачу дубліката втраченого документа ТОВ ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП слід відмовити.

Такий правовий висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19).

Отже, враховуючи недоведеність поважності причин пропуску ТОВ ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП строків на пред`явлення виконавчих документів до виконання, тому відсутні і підстави для видачі дублікатів виконавчих листів.

Керуючись ст.ст. 12, 76-79, 81, 258-261, 263, 433, 442 ЦПК України, ст.ст. 512, 514 ЦК України та Законом України Про виконавче провадження, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ТОВ ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП задоволити частково.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра» його правонаступником ТОВ ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП у виконанні рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 1 березня 2007 року у справі № 2-109/07 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 38/2006-МК від 1 лютого 2006 року.

В задоволенні заяви в частині видачі дублікатів виконавчих документів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання з виконання рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 1 березня 2007 року у справі № 2-109/07 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 38/2006-МК від 1 лютого 2006 року, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 9 квітня 2021 року.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.