Номер провадження: 22-ц/813/509/21
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю..,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

переглянувши справу №520/20522/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 травня 2019 року у складі судді Калашнікової О.І., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 18 грудня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що є власником земельної ділянки та житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . Власники суміжної земельної ділянки чинять перешкоди в реалізації належного йому права власності, а саме відновлення та ремонту зруйнованої між земельними ділянками огорожі, конфліктують з ним та своєю протиправною поведінкою унеможливлюють розпочати роботи з благоустрою земельної ділянки та проведення будь-яких робіт. Позивач ОСОБА_1 просив усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою площею 0,1000 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :25:004:0018, шляхом заборони ОСОБА_3 , ОСОБА_4 чинити перешкоди у проведенні робіт з благоустрою вказаної земельної ділянки, в тому числі перешкоджати будівництву паркану (огорожі) по лінії розмежування ділянок; стягнути з відповідачів солідарно на відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн. та судові витрати (а.с.2-8).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.57-58).

Відповідач ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 позов не визнала, зазначивши, що неправомірні дії відповідачів не доведені, відповідно, вимоги про відшкодування моральної шкоди безпідставні (а.с.66-68).

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надав відповідь на відзив, за змістом якої неправомірні дії підтверджено відеозаписом та фотознімками (а.с.73-77).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 травня 2019 року позов задоволено частково, зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у проведенні робіт з благоустрою земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 , в тому числі в будівництві паркану (огорожі) на лінії розмежування ділянок; в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено; стягнуто в відповідачів судові витрати в сумі 11171,60 грн. в солідарному порядку (а.с.114-117).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просять рішення суду першої інстанції скасувати повністю, провадження у справі закрити (а.с.119-123).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Суд не встановив з якими суміжними землекористувачами ОСОБА_1 має перешкоди у землекористуванні, з якої сторони має бути огорожа, технічні документи в справі відсутні, рішення ґрунтується лише на усних поясненнях позивача. Предмет спору як такий відсутній, суд безпідставно не закрив провадження у справі за заявою відповідачів. Суміжний землекористувач з північно-західної сторони ОСОБА_7 звернулась до ОСОБА_1 з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, саме між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 існує спір щодо землекористування та огорожі. Вказана ОСОБА_1 огорожа (загальною довжиною 29,44 кв.м) не знаходиться на лінії розмежування між позивачем та відповідачами, а знаходиться на лінії розмежування з ОСОБА_7 . Межа між позивачем та відповідачами знаходиться з північно-західної сторони, має загальну довжину 36,7 м та перебуває у задовільному стані. На відеозаписах зображені невідомі люди, які не мають жодного відношення до відповідачів, суд не ідентифікував осіб на фото та відео з відповідачами. ОСОБА_3 за станом здоров`я до суду з`явитися не могла, ОСОБА_4 вже півтора роки як знаходився за межами України в Китаї.

За змістом письмових пояснень ОСОБА_4 відповідачі не є належними за вимогами позивача, оскільки не здійснювали жодних протиправних дій, які б порушували право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, чи які б підтверджували наявність між ними та ОСОБА_1 спору щодо землекористування. Факт відсутності ОСОБА_4 на території України з 31 грудня 2017 року по 3 грудня 2019 року повністю виключає його участь в будь-яких конфліктах з позивачем ОСОБА_1 і спростовує обставини, викладені позивачем у позові, зокрема, щодо перешкоджання ОСОБА_4 в ремонті огорожі, зруйнуванні огорожі з північно-західної сторони його земельної ділянки тощо.

В апеляційній скарзі, письмових поясненнях зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

За даними Реєстру прав власності на нерухоме майно на підставі архівних записів наявні відомості щодо домоволодіння (реєстраційний номер майна: 10152247) житловою площею 58,4 кв.м, розташованого на земельній ділянці площею 2015 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння у такому розмірі та за такою адресою значилось на праві приватної спільної часткової власності:

ОСОБА_8 , частка власності 7/25, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори 21 серпня 1989 року за реєстровим номером 1-5952 (дата внесення в реєстр запису про державну реєстрацію 14 березня 2005 року);

ОСОБА_9 , частка власності 56/100, підстава виникнення права власності: договір дарування, посвідчений Першою одеською державною нотаріальною конторою 16 червня 1999 року за реєстровим номером 3-2359 (дата внесення в реєстр запису про державну реєстрацію 13 березня 2005 року);

ОСОБА_4 , частка власності 4/50, підстава виникнення права власності: договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. 2 червня 2005 року за реєстровим номером 10197 (дата внесення в реєстр запису про державну реєстрацію 14 лютого 2006 року);

ОСОБА_3 , частка власності 2/25, підстава виникнення права власності не зазначена (дата внесення в реєстр запису про державну реєстрацію 14 лютого 2006 року).

Між ОСОБА_3 і ОСОБА_8 , яким у свій час належало 4/25 та 7/25 часток домоволодіння житловою площею 58,4 кв.м, розташованого на земельній ділянці площею 2015 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , та іншими відповідачами, зокрема, ОСОБА_9 , якій у свій час належало 56/100 часток цього ж домоволодіння, виник спір щодо землекористування. Спір вирішено рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2004 року в справі №2-5939/2004, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 грудня 2004 року, яким встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_3 та виділено у користування:

ОСОБА_9 земельну ділянку площею 1355,5 кв.м;

ОСОБА_3 та ОСОБА_8 земельну ділянку площею 660 кв.м;

визначивши межу земельних ділянок від вулиці до фасадної стіни житлового будинку на відстані 12,4 м від правої бокової межі, далі по міжквартальним перегородкам до перетину з зовнішньою стіною приміщення 20б, поворот направо по зовнішній стороні навісу а-5 по направленню до кута сараю «Б», по зовнішній боковій і продольних стінам сараю «Б» і далі від задньої стіни сараю «Б», до зовнішньої межі довжиною 5,4 м при ширині 4,8 м.

В подальшому ОСОБА_10 приватизувала земельну ділянку площею 0,1 га, на належній їй у власності земельній ділянці площею 0,1 га та частині земельної ділянки, що перебувала у користуванні, збудувала житловий будинок літ. «У» загальною площею 532 кв.м, житловою площею 138,1 кв.м, маючи також у власності частину старого житлового будинку літ. «А» загальною площею 59,2 кв.м житловою площею 23,5 кв.м.

На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2008 року в справі №2-2360 за ОСОБА_9 визнано право власності на домоволодіння (реєстраційний номер майна: 23076795), загальною площею 591,2 кв.м, житловою площею 161,6 кв.м, площа земельної ділянки 1312 кв.м, розташоване за адресом: АДРЕСА_1 . Право власності на підставі судового рішення зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 25 квітня 2008 року як на окремий об`єкт нерухомого майна будинок 2-Б.

На підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернишевою Н.Г. 26 травня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №2069, ОСОБА_1 набув у приватну власність домоволодіння (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 01), загальною площею 591,2 кв.м, житловою площею 161,6 кв.м (домоволодіння складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 59,2 кв.м, житловою площею 23,5 кв.м; житлового будинку літ. «У» загальною площею 532 кв.м, житловою площею 138,1 кв.м; сараї літ. «Б», «В», гаражу літ. «М», навісу літ. «С», огорожі 1,8, мостіння Ш), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер земельної ділянки :25:004:0018, цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа 0,1 га. Право власності на підставі договору купівлі-продажу зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 травня 2018 року.

На підставі договору купівлі-продажу, укладеного між укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернишевою Н.Г. 26 травня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №2075, ОСОБА_1 набув у приватну власність земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) площею 0,1 га, цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на підставі договору купівлі-продажу зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 травня 2018 року.

В подальшому ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на земельній ділянці, що судовим рішенням у справі №2-5939/2004 про встановлення порядку користування земельною ділянкою виділена ОСОБА_3 та ОСОБА_8 у користування площею 660,0 кв.м, збудували житловий будинок літ. «Ф» загальною площею 445,4 кв.м, житловою площею 155,0 кв.м, маючи також у власності частину старого житлового будинку літ. «А» загальною площею 28,5 кв.м житловою площею 15,8 кв.м.

Надалі на підставі висновків компетентних органів щодо технічної можливості поділу зареєстрували 11 квітня 2016 року за собою в Реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності на житловий будинок як на окремий об`єкт нерухомого майна будинок АДРЕСА_4 , який складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 26,5 кв.м житловою площею 15,8 кв.м, житлового будинку літ. «Ф» загальною площею 445,4 кв.м житловою площею 155,0 кв.м, огорожа 2, 4, 5, мостіння І.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є співвласниками (розмір частки кожного Ѕ) житлового будинку (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 01) загальною площею 473,9 кв.м, житловою площею 170,8 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11 квітня 2016 року. Підстава виникнення права власності: технічний паспорт, виданий 7 жовтня 2013 року КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради; висновок щодо технічної можливості поділу, серія та номер: 417317, 67.13, виданий 29 березня 2013 року КП «Бюро технічної інвентаризації» одеської міської ради; розпорядження %115 від 27 березня 2015 року Київської районної адміністрації; договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. 2 червня 2005 року за реєстровим №10197; договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Сегенюк С.Б. 4 грудня 1991 року за реєстровим номером 1-7147; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ОД7, видана 17 грудня 2012 року Інспекцією ДАБК в Одеській області.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_8 здійснювала реконструкцію, будівництво тощо на земельній ділянці, що їй та ОСОБА_3 у 2004 році судовим рішенням про встановлення порядку користування земельної ділянкою була виділена у користування площею 660,0 кв.м.

В Реєстрі прав власності на нерухоме майно наявні відомості про те, що ОСОБА_8 є власником 7/25 часток домоволодіння житловою площею, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; інших змін щодо ОСОБА_8 (після зміни прізвища ОСОБА_11 ) реєстр не містить.

З Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_3 , складеного на замовлення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дані з якого внесені 11 квітня 2016 року до Реєстру прав власності на нерухоме майно при реєстрації права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_4 як окремий об`єкт нерухомості (реєстраційний номер 01), вбачається, що належні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 об`єкти нерухомого майна (частина житлового будинку літ. «А» та новий будинок літ. «Ф») розташовуються на земельній ділянці площею 390 кв.м; у користуванні ОСОБА_8 залишилося у житловому будинку літ. «А» коридор, житлова, санвузол загальною площею 28,7 кв.м, житловою площею 19,1 кв.м, сарай «Е», навіс «а5», розташовані на земельній ділянці площею 270 кв.м.

Отже, щодо земельної ділянки площею 660 кв.м, що судовим рішенням від 13 вересня 2004 року в справі №2-5939/2004 була виділена у користування ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , фактично у 2016 році з поділом об`єкту нерухомості склався порядок користування, згідно з яким нерухоме майно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 розташовувалось на земельній ділянці площею 390 кв.м, нерухоме майно ОСОБА_8 розташовувалось на земельній ділянці площею 270 кв.м.

У 2019 році ОСОБА_12 мала в суді спір з ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (справа Київського районного суду м. Одеси №520/9325/19). Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 січня 2020 року позов залишено без розгляду. Зі змісту позовних вимог у даній справі йшлося в тому числі й про ремонтно-будівельні роботи, руйнування огорожі на межі земельних ділянок між ними тощо.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є неналежними відповідачами, оскільки між ними відсутній будь-який спір щодо землекористування, не спростовані.

Згідно позовних вимог ОСОБА_1 йому чинились перешкоди в ремонті огорожі з північно-західної сторони його земельної ділянки довжиною 29,44 м.

З державного акту про право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 , виданого 9 квітня 2004 року ОСОБА_9 (колишній власник земельної ділянки), вбачається, що земельна ділянка з північної та північно-західної сторони від А до Е межує з ОСОБА_3 , ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ). З плану меж земельної ділянки згідно державного акту вбачається, що межа від А до Е зображена частково як пряма лінія з північної сторони, а частково як ламана лінія з північно-західної сторони. В кадастровому плані земельної ділянки, належної ОСОБА_1 , межі його земельної ділянки зображені аналогічно плану меж земельної ділянки в державному акті.

Згідно доводів апеляційної скарги між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 склався порядок користування земельною ділянкою загальною площею 660 кв.м, згідно якого у користуванні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 знаходиться земельна ділянка площею 390 кв.м, у користуванні ОСОБА_13 знаходиться земельна ділянка площею 270 кв.м; вказані земельні ділянки розділені парканом з хвірткою. З технічного паспорту на житловий будинок №2-В від 7 жовтня 2013 року вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_3 , ОСОБА_4 площею 390 кв.м має правильну форму у вигляді прямокутника та межує з земельною ділянкою ОСОБА_1 тільки з північної сторони по прямій лінії. З північно-західної сторони земельна ділянка ОСОБА_1 межує з земельною ділянкою ОСОБА_13 по ламаній лінії, за доводами позову саме з північно-західної сторони земельної ділянки огорожа ОСОБА_1 знаходилась в незадовільному стані, в здійсненні ремонту якої йому чинились перешкоди в серпні 2018 року.

Не спростованими є доводи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що у них не має доступу до земельної ділянки ОСОБА_13 , в тому числі й до огорожі, яка знаходиться на межі земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_13 , що між ними та ОСОБА_1 відсутній спір щодо землекористування та огорожі на межі земельних ділянко між ними.

Суду не надано доказів того, що саме на межі земельних ділянок ОСОБА_1 (0,10 га) з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (390 кв.м) чинилися перешкоди, зокрема, щодо здійснення робіт з благоустрою земельної ділянки, ремонту огорожі (приведення огорожі до єдиної висоти, штукатурення, фарбування тощо).

Щодо посилання ОСОБА_1 на створення конфліктних ситуацій, висловлювання погроз тощо, то дані обставини позивач підтверджує зверненням у серпні 2018 року до поліції, фотофіксацією руйнування огорожі тощо, однак дані докази не доводять причетність саме ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до тих подій, оскільки у матеріалах поліції йдеться про інших осіб і на фото відповідачі також не зафіксовані.

Крім того, ОСОБА_4 31 грудня 2017 року виїхав з території України до Китаю, що підтверджується штампом в його паспорті громадянина України для виїзду за кордон, звідки в Україну повернувся лише 3 грудня 2019 року, тобто був відсутній на території України протягом двох років, що, відповідно, виключає його участь у здійсненні перешкод ОСОБА_1 , у створенні конфліктних ситуацій тощо в літку 2018 року.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилалась вона як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Надані позивачем докази не достатні для висновку про наявність обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог.

Правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 як таких, що пред`явлені до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як відповідачів, відсутні.

В порядку статті 141 ЦПК України на позивача ОСОБА_1 підлягають покладенню витрати відповідача ОСОБА_3 на сплату за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 1152,60 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 травня 2019 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) втрати на сплату за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 1152 грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова