Справа № 214/686/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 березня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Прасолова В.М.

при секретарі - Шевченко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Ніколенком Максимом Євгеновичем, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що трудова книжка НОМЕР_1 , яка видана 22.08.1983 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви зазначив наступне. ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Свеса Ямпільського району Сумської області. По досягненні 60 років ОСОБА_1 набув права на пенсію за віком. В зв`язку з досягненням пенсійного віку, 30.11.2020 року заявник звернувся до відділу призначення пенсії управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою і документами на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На свою заяву ОСОБА_1 отримав повідомлення відділу призначення пенсії управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії № 0400-010303-8/123965 від 23.12.2020 року. Відмовлено йому в призначенні пенсії було з тих підстав, що за наданими документами, на дату звернення, його загальний стаж становить 22 роки 3 місяця 5 днів. До загального стажу не зараховано період роботи згідно наданої ним трудової книжки НОМЕР_1 від 22.08.1983 року, так як на титульній сторінці невідповідність його дати народження з паспортними даними. Згідно паспорту, дата народження заявника « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а в трудовій книжці дата народження зазначена « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Дата народження ОСОБА_1 згідно паспорту та трудової книжки не є ідентичними, а тому необхідно в судовому порядку встановити факт належності ОСОБА_1 трудової книжки. При заповненні на ім`я заявника вперше трудової книжки було помилково зазначено невірну дату народження. В офіційних документах слід обов`язково використовувати той варіант, який зафіксований в паспорті людини. В паспорті та свідоцтві про народження заявника зазначено дату народження « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що свідчить про те, що була допущена помилка посадовою особою при заповненні вперше на його ім`я трудової книжки. Внести зміни в трудову книжку на цей час неможливо, так як юридичної особи, яка видавала трудову книжку, на цей час не існує. Факт належності трудової книжки НОМЕР_1 від 22.08.1983 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується довідкою ПРАТ «Свеський насосний завод» від 12.11.2020 р. № 03-57, в якій зазначені періоди роботи та накази про прийняття, звільнення з роботи автентичні періодам роботи зазначених в трудовій книжці НОМЕР_1 від 22.08.1983 року. Будь-який інший порядок встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа законодавством України не передбачений. Відповідно до підпункту 4.2 пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, при прийманні документів, орган що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу мм паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності відповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Згідно пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за утлості трудової книжки або відповідних записів у ній», якщо ім`я, по батькові та прізвище, зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Згідно зі ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України, однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається Цивільним процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 Цивільного процесуального кодексу України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно з ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами, можуть встановлюватися факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Ст. 316 ЦПК України визначено, що заяви фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Установити факт належності документу можливо тільки в суді, тому він вимушений звернутися до суду з цією заявою. Факт належності трудової книжки про який просить ОСОБА_1 має юридичне значення і спір про право відсутній, а метою встановлення заявником факту належності правовстановлюючого документа є призначення пенсії за віком. Враховуючи вищевикладене, існують всі належні обставини для встановлення юридичного факту, що трудова книжка НОМЕР_1 , яка видана 22.08.1983 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника заявника надійшла заява, згідно якої останній просить розглянути справу за його відсутності, та задовольнити заяву в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, згідно якого просить розглянути справу за його відсутності.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про народження (а.с.6), копія паспорту (а.с. 7-8), копія трудової книжки (а.с 10-13), довідка (а.с. 14), відповідь пенсійного фонду (а.с. 15-16), довідка (а.с. 17).

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…».

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: свідоцтво про народження (а.с.6), копія паспорту (а.с. 7-8), так як ці докази містить інформацію, що стосується предмету доказування, а саме те, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд вважає належним доказом:копію трудової книжки (а.с 10-13),так як цей доказ містить інформацію, що стосується предмету доказування, а саме те, що при заповненні трудової книжки ОСОБА_1 , при зазначенні дати його народження була допущена помилка.

Суд вважає належними доказами: довідку (а.с. 14), відповідь (а.с. 15-16), довідку (а.с. 17), так як ці докази містять інформацію, що стосується предмету доказування, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працював на Свеському насосному заводі в період з 13.07.1992 року по 29.10.1993 року, звернувся до відділу призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питання призначення пенсії за віком, але йому було відмовлено.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селищі Свеса Ямпільського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про народження, паспортом (а.с.6, 7-8).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 13.07.1992 року по 29.10.1993 року працював не Свеському насосному заводі, що встановлено довідкою (а.с. 14).

Як вбачається з копії трудової книжки (а.с.10-13), ОСОБА_1 в період з 13.07.1992 року по 29.10.1993 року працював не Свеському насосному заводі.

30.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення пенсії, однак йому було відмовлено та зазначено, що в трудовій книжці зазначена дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що суперечить даним паспорта, де записана дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 15-16).

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових, майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293, ч.1 ст.315 ЦПК України, які кореспондуються з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як визначено п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Враховуючи, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трудової книжки НОМЕР_1 , та виявлені розбіжності в написанні його дати народження по своїй суті та характеру є наслідком допущення помилки при написанні дати народження останнього, тому суд, з метою забезпечення можливості реалізації заявником його права на соціальне забезпечення шляхом звернення за призначенням пенсії, вважає за необхідне пред`явлені ним вимоги задовольнити та встановити факт належності йому вказаної трудової книжки.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 263-265, 267, 268, 273, 293, 294, 315-319, 351-352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Ніколенко Максимом Євгеновичем, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу- задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючого документу - трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 22 серпня 1983 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Прасолов В.М.