Справа № 183/3883/20
№ 2/183/853/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судового засідання Устименко М.О.,

розглянувши, у судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про оспорювання батьківства, виключення запису про батька в актовому записі про народження дитини,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , визначивши третьою особою - Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), у якому просить виключити з актового запису № 108 від 21 лютого 2017 року про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про нього, як батька дитини.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що з 22 жовтня 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Своє батьківство щодо дочки ОСОБА_4 позивач заперечує та зазначає, що з квітня 2017 року сторони постійно сварилися, проживали окремо один від одного, з грудня 2019 року остаточно припинили сімейно-шлюбні відносини та спільне проживання. Під час чергової сварки відповідач повідомила його, що ОСОБА_4 не являється біологічною дитиною позивача, однак він зобов`язаний платити аліменти на її утримання.

Зазначені обставини викликали сумнів у позивача щодо його батьківства, тому він звернувся з означеним позовом до суду, посилаючись на вимоги ст. 136 СК України.

Ухвалою суду від 01 вересня 2020 року відкрите загальне позовне провадження по справі (а.с. 17).

Ухвалою суду від 09 жовтня 2020 року по справі призначено судову біологічно-генетичну (молекулярно-генетичну) експертизу (а.с. 24-26), проведення якої доручено ТОВ «Медікал Геномікс Україна 2000», однак за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 09 листопада 2020 року проведення такого ж роду експертизи доручено КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи ДОР» (а.с. 30-32).

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Пташинський О.А. позов підтримав, відповідач в судовому засідання позов не визнала.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 22 жовтня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилася дочка ОСОБА_4 (а.с. 10).

У відповідності до ч.1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

У відповідності до ч.1 ст. 136 Сімейного кодексу України Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Як зазначає, ОСОБА_1 у своєму позові, під час чергової сварки зі своєю дружиною у нього виникли сумніви щодо свого батьківства відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ..

Так, суду подано висновок судово-медичної експертизи № 70 року, у відповідності до якого вірогідність батьківства ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - складає 99,9999% (а.с. 35-39).

Крім того, відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 2 ст.76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, суду не надано належним доказів на підтвердження обставин, викладених у позові, а висновок судово-медичної експертизи являється у даному випадку беззаперечним та таким, що спростовує доводи позивача щодо походження дитини ОСОБА_4 не від нього.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, відповідно до ст.. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,12,76-89,263,265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , третя особа - Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про оспорювання батьківства, виключення запису про батька в актовому записі про народження дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.