Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2335/20
Провадження № 2-з/935/6/21
У Х В А Л А

Іменем України

14 квітня 2021 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Янчук В.В.,

з секретарем судових засідань Кумечко С.М.

за участі позивача-відповідача ОСОБА_1 ,

представника позивача-відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів заяву представника позивача відповідача адвоката Гаврилюк М.В. про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

05 квітня 2021 до суду представником позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвокатом Гаврилюк М.В. подано заяву про забезпечення доказів шляхом зобов`язання ОСОБА_4 вчинити певні дії, а саме надати ОСОБА_1 вільний доступ до: будівлі, приміщення цеху розпилювання граніту, нежитлова будівля, позначена літ. А. загальною площею 407,1 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; нежитлової будівлі загальною площею 73,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_1 потрібен доступ до вказаного нерухомого майна для того, щоб отримати докази того, що у житловому будинку є майно, яке належить до спільної сумісної власності подружжя ( побутова техніка, коптильня, мангали, альтанка тощо), мати можливість здійснювати господарську діяльність у приміщеннях, які були придбані за спільні сумісні кошти подружжя. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що Позивач не надає суду жодних доказів існування та придбання за спільні кошти побутової техніки, верстатів та іншого майна. Усі ці докази знаходяться безпосередньо в житловому будинку та у приміщеннях цеху, до якого Позивач зараз доступу не має. Таким чином, для забезпечення отримання доказів наявності такого майна, виникла необхідність у зобов`язанні відповідача вчинити певні дії, а саме надати позивачу вільний доступ до нерухомого майна.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , та її представник - адвокат Гаврилюк М.В. заяву про забезпечення доказів підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, з мотивів та доводів, що викладені в ній.

В судовому засіданні представник відповідача-позивача ОСОБА_3 , щодо поданої заяви заперечив, вказав, що заява про забезпечення доказів та обраний спосіб їх забезпечення заявлено не у відповідності до вимог ст. 116 ЦПК України.

Розглянувши заяву про забезпечення доказів, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 81 ЦПК України).

Частиною першою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Статтею 116 ЦПК України передбачено, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Частиною 2 статті 116 ЦПК України регламентовано, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Докази, які збираються або подаються сторонами (показання свідків, письмові чи речові докази), повинні стосуватися суті спору (предмета та підстави позову).

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 ч.1 ст. 117 ЦПК України в заяві про забезпечення зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Відповідно до положень ч.ч. 5, 6 ст. 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви. У разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення.

Таким чином, виходячи із аналізу наведених норм, суд задовольняє заяву про забезпечення доказів виключно у випадку, якщо є підстави вважати, що відповідний засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Саме, з метою недопущення випадків втрати доказів, забезпечення об`єктивного та всебічного розгляду і вирішення справи, існує інститут забезпечення доказів у цивільному судочинстві.

Верховний Суд в ухвалі від 26 листопада 2019 року в справі № 401/1824/17 роз`яснив, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Отже, Верховний Суд вказав, що заява про забезпечення доказів може бути задоволена виключно у випадку одночасної наявності таких обставин: сторона не може отримати відповідний засіб доказування самостійно; наявні об`єктивні підстави вважати, що такі засоби доказування можуть бути безповоротно втрачені в майбутньому; заявник обґрунтував в заяві про забезпечення доказів об`єктивний ризик втрати засобу доказування в майбутньому та надав відповідні докази на підтвердження таких обставин.

Зобов`язання на вчинення дій може стосуватися лише дій щодо доказів.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, позивач та відповідач користуються рівними процесуальними правами та несуть рівні процесуальні обов`язки, в тому числі щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, враховуючи обраний спосіб забезпечення доказів шляхом надання вільного доступу до об`єктів нерухомого майна, відсутність обґрунтування необхідності забезпечення доказів в інший спосіб, що передбачений ч. 2 ст. 116 ЦПК України, а також і не надано достатніх даних, що дають підстави припускати, що цей засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, суд дійшов до висновку, що в задоволенні заяви представника позивача відповідача ОСОБА_1 адвоката Гаврилюк М.В. про забезпечення доказів слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 116 ,118, 260, 261, 354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника позивача відповідача ОСОБА_1 адвоката Гаврилюк Марини Вадимівни про забезпечення доказів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: В.В.Янчук