Справа № 242/4786/20
Провадження № 2/242/59/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Переясловської Ю.А., за участю секретаря судового засідання Каменської А.С., представника відповідача Тимофєєва Є.В., представника третьої особи Шашкова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу Шахта «1-3 Новогродівська», третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ДП «Селидіввугілля» в особі ВП Шахта «1-3 Новогродівська», третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 01.09.1991 р. по 30.06.1997 р., 02.11.1998 р. по 24.03.2021 р., 04.07.2011 р. по 20.10.2020 р. перебував у трудових правовідносинах з ДП «Селидіввугілля». В результаті довгого часу праці в шкідливих умовах отримав професійне захворювання, у зв`язку з яким 05.11.2020 року висновком МСЕК йому вперше була встановлена втрата професійної працездатності у сукупності 65 % безстроково. Пошкодженням здоров`я позивачу завдано тяжкі фізичні та моральні страждання, отримав статус інваліда III групи, було змінено його звичний уклад життя, погіршенням взаємин з близькими. З наведених підстав позивач просить стягнути моральну шкоду з відповідача 106 470 грн. 00 коп. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 23.11.2020 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15.02.2021 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просить суд розглянути справу в його відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача не визнає, зазначивши, що позивачем не надано до суду жодних доказів спричинення йому моральних страждань, порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми або інших негативних наслідків. Довідки МСЕК та акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, на які позивач посилається як на єдину підставу своїх вимог, підтверджують лише факт професійного захворювання і встановлення у зв`язку з цим стійкої втрати професійної працездатності, але ніяким чином не можуть бути доказами заподіяння моральної шкоди.

Представник третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в судовому засіданні просив розглянути справу на розсуд суду.

В судовому засіданні встановлено, що згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.12.1998 року, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем, де працював: з 01.09.1991 р. по 30.06.1997 р. на ДВАТ ш. 1-3 «Новогродівська» електрозварником 3 р.; з 02.11.1998 р. по 24.03.2001 р. на ДВАТ ш. 1-3 «Новогродівська» підземним гірничим робітником очисного забою 5 р.; з 04.07.2011 р. по 20.10.2020 р. на ВП Шахта «1-3 Новогродівська» підземним гірничим робітником очисного забою 5 р. з повним робочим днем на шахті.

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.10.2020 року, складеного на ВП Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля, ОСОБА_1 має професійні захворювання, а саме: хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (один-два) (J42,0); хронічна поперекова-крижова радикулопатія S 1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромами (М54.1); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ст. (легка ступінь зниження слуху) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (Н90.3). Захворювання професійні, встановлені вперше. Професійне захворювання виникло за таких підстав: тривала робота в умовах запиленості повітря робочої зони, рівня шуму, які перевищували гранично-допустимі рівні.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ № 851754 від 05.11.2020 року, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності безстроково.

Згідно довідки МСЕК серія ААА № 090897 від 05.11.2020, року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, при первинному огляді ОСОБА_1 встановлено 65 % втрати професійної працездатності.

Згідно довідки Новогродівського міського управління ВД ФСС України в Донецькій області № 31.03-20/351 від 07.04.2021 року, ОСОБА_1 отримав страхові виплати за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року у загальному розмірі 124 151 грн. 32 коп.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з вимогами ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування працівникові моральної шкоди покладено на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року №4«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08 жовтня 2008 року обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події.

Таким чином, на відповідача покладено обов`язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому шкоди з вини відповідача.

Відповідно до ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно - побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

При встановлених обставинах, оцінюючи надані в силу ст.13,81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач отримав хронічне професійне захворювання, у зв`язку з тривалим перебування у трудових відносинах з відповідачем, при наявності шкідливих умов праці, що було встановлено актом розслідування причин виникнення хронічного захворювання від 09.10.2020 року, що в свою чергу заподіює йому моральні страждання, в результаті чого він змушений докладати додаткових зусиль для нормального життя. Втрата працездатності та отримання інвалідності призвели до порушення звичайного ритму життя позивача, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. До теперішнього часу він відчуває негативні наслідки професійного захворювання, а саме: відчуває фізичні болі, переживання, дратівливість та погіршились відносини з близькими. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна. З урахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована.

Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем.

Водночас, суд враховує, що позивач тривалий час також працював на іншій шахті, а саме, ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1», отже при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що заподіяння шкоди здоров`ю позивача могло мати місце не тільки з вини відповідача, але й з вини попереднього роботодавця. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань внаслідок нещасного випадку, ступень вини відповідача, стан здоров`я позивача, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному лікуванні.

Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 106 470 грн. 00 коп. в порядку відшкодування моральної шкоди, суд не находить можливим, оскільки така грошова сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача.

З огляду на наведене, враховуючи надані позивачем докази, процент втрати професійної працездатності, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідним визначити розмір моральної шкоди завдану внаслідок отримання позивачем професійного захворювання у розмірі 60 000 грн. 00 коп.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позивач, на користь якого постановлено рішення, звільнений від сплати судових витрат при зверненні з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, виходячи з суми судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановленого для фізичних осіб, яка складає 908 грн. 80 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 512 грн. 14 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23,1167 ЦК України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, ст.ст.12, 13, 76, 77,81,141, 247, 258, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Державного підприємства «Селидіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу Шахта «1-3 Новогродівська» (місцезнаходження: Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, 41, ) про відшкодування моральної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» (місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. К.Маркса, 41, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ) у рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, буд № 41, ) судовий збір у розмірі 512 (п`ятсот дванадцять) грн. 14 коп. на користь держави.

В іншій частині позовних вимог позивача - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.А. Переясловська