КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 359/8462/13-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/6464/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Журавського В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

у серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 ,в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду, і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначала, що з 07.12.2001 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого вони мають двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час сторони проживають окремо, при цьому неповнолітні сини проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня скасування заочного рішення, а саме з 12.07.2019, і до дня досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, вона звернулася з позовом 22.08.2013, а суд у порушення вимог ст. 191 СК України стягнув аліменти не з дня пред`явлення позову, а з 12.07.2019, тобто з дня скасування заочного рішення. Крім того, суд не врахував, що матеріальний стан відповідача значно кращий ніж у неї та під час розмов у період з вересня 2020 року по лютий 2021 року останній вказував, що працює у Польщі та не має проблем з грішми.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що відповідач не знав про ухвалення заочного рішення, оскільки судових повісток не отримував. Незважаючи на необізнаність про наявність заочного рішення він надавав кошти на утримання дітей. Частина переданих коштів підтверджується банківськими квитанціями, а з 2016 року у відповідача були складнощі з передачею коштів у зв`язку із зміною позивачкою адреси проживання, номерів телефону та банківських карток. На його прохання позивачка банківських реквізитів не надала. Відповідач сплачує кошти на поточне утримання сина ОСОБА_4 та заборгованість виникла не з його вини, що підтверджується копіями квитанцій АТ «Укрпошта». Доводи позивачки про те, що фінансовий стан відповідача після прийняття спадщини покращився та про прибутковість бізнесу відповідача до моменту припинення ним підприємницької діяльності ґрунтуються на припущеннях. Вважає, що позивач не обґрунтувала необхідність стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини доходу відповідача. Останній у 2013 році потрапив у ДТП та ознаки травми мають місце і на даний час. Крім того, у жовтні 2013 року у будинку, власником частини якого він є сталася пожежа, а виконання зобов`язань пов`язаних з підприємницькою діяльністю здійснювалося за рахунок кредитних коштів. На час ухвалення рішення ОСОБА_3 уже виповнилося 18 років, а тому визначення розміру аліментів у єдиній частці від заробітку на двох дітей неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 07.12.2001 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2012 року шлюб між сторонами розірваний.

В подальшому ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_10 та змінила своє прізвище на « ОСОБА_1 ».

Сторони проживають окремо, при цьому неповнолітні діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні.

Відповідно до копій податкових декларацій платника податку - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 займається підприємницькою діяльністю з роздрібної торгівлі з лотків і на ринках іншими товарами. Розмір його доходу за період 2015-2017 років становить відповідно 45000 гривень, 55600 гривень та 131000 гривень.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з того, що відповідач визнав позовні вимоги частково та готовий сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від свого заробітку та саме такий розмір аліментів забезпечить матеріальне утримання неповнолітніх дітей та не погіршить матеріальний стан платника аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходів її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючи розмір аліментів суд виходив з матеріального становища сторін та з рівності обов`язку батька та матері щодо утримання неповнолітніх дітей.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач має більше матеріальне забезпечення, ніж встановлено судом першої інстанції, доказами не підтверджені.

Разом з тим, суд стягнув аліменти з дня постановлення ухвали про скасування заочного рішення. Обгрунтування мотивів таких висновків рішення суду не містить.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину стягуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а у разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву про стягнення аліментів 22.08.2013.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.10.2013 позов було задоволено частково.

Ухвалою цього ж суду від 12.07.2019 задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення та зазначене заочне рішення скасоване.

Разом з тим, скасування заочного рішення не відміняє правила щодо строку, з якого присуджуються аліменти, встановленего ст. 191 СК України.

Ні Сімейний кодекс України, ні Цивільний процесуальний Кодекс України не містять норм, які б вказували на те, що у разі скасування заочного рішення аліменти стягуються з дня скасування заочного рішення.

Та обставина, що за заочним рішенням суду було відкрито виконавче провадження також не змінює строк, з якого присуджуються аліменти, оскільки у разі виконання боржником рішення, яке надалі було скасоване судом, розмір платежів, здійснених боржником, враховується при виконанні даного рішення.

Відтак висновки суду щодо строку, з якого присуджено аліменти не ґрунтуються на вимогах закону, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Крім того, суд не звернув уваги на те, що на час ухвалення рішення ОСОБА_3 уже виповнилося 18 років, а тому визначення розміру аліментів у єдиній частині на обох дітей після досягнення старшою дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) є недоцільним.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відтак до досягнення старшою дитиною 18 років аліменти підлягають стягненню у єдиній частці від доходу відповідача (1/3 частина), а з часу досягнення старшою дитиною повноліття за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, тобто у розмірі 1/6 частини.

Позивачка за час розгляду справи позовні вимоги не змінювала та не просила визначити розмір аліментів на сина ОСОБА_4 у іншому розмірі, окремо визначеному для цієї дитини після досягнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття.

При цьому колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про зміну розміру тієї частки, яка стала припадати на молодшого сина за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на старшого сина до досягнення останнім повноліття.

За вказаних обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення строків стягнення аліментів підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2021 року в частини строку стягнення аліментів змінити, у зв`язку з чим абзац другий резолютивної частини викласти у наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину з 22 серпня 2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з ІНФОРМАЦІЯ_6 та до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 12.04.2021.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук