Номер провадження: 22-ц/813/2325/21
Номер справи місцевого суду: 510/1803/18
Головуючий у першій інстанції Бошков І.Д.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 510/1803/18

Номер провадження: 22-ц/813/2325/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Дерезюк В.В.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

- апелянт (особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, інтереси) - Ренійська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою Ренійської міської ради Одеської області на рішення Ренійського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Бошкова І.Д. 29 листопада 2018 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1Короткий зміст позовних вимог

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить: 1) визнати дійсним договір купівлі-продажу об`єктів (нежитлової будівлі АДРЕСА_1 ; житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_2 ; нежитлової будівлі АДРЕСА_2 ; земельної ділянки, що розташована за адресою - АДРЕСА_2 , загальною площею -0,0502 га., кадастровий номер :02:006:0023; нежитлової будівлі, що розташована за адресою - АДРЕСА_3 ) від 08.03.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; 2) визнати за ОСОБА_3 право власності на об`єкти нерухомого майна, а саме на: - нежитлову будівлю АДРЕСА_1 , яка складається з будівлі літ. А, загальною площею - 603,7 кв. м., будівля літ. Б (автозаправка), загальною площею - 25,60 кв. м. (всього - 629,30 кв. м.), навіс літ. Б, споруда ІІ (естакада); - житловий будинок, з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_2 , який складається з житлового будинку літ. А, загальною площею - 27,6 кв. м., житлова площа 21,1 кв. м., огорожа - 1,2, що підтверджується рішення Ренійського районного суду Одеської області від 24.07.2015 р. № 510/1140/15-ц; - нежитлову будівлю АДРЕСА_2 , яка складається з будівля літ. Б, загальною площею - 200,7 кв. м., прибудова літ. б, сарай літ. В, хвіртка 1, огорожа 2, вимощення 3; - земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею - 0,0502 га., у тому числі по угіддях: рілля - 0,0339 га., під господарськими будівлями і дворами - 0,0163 га., кадастровий номер :02:006:0023; 3) скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на, нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень: - індексний номер витягу -34001379, заява з реєстраційним номером 10326511; індексний номер майна 19534915 від 23.02.2015 p.; - індексний номер витягу 34002833, заява з реєстраційним номером 10326941, індексний номер майна 19535567 від 23.02.2015 p., згідно якого проведено державну реєстрацію речового права на нерухоме майно за ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 ; 4) скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер нерухомого майна - 1180057, яке здійснено на підставі договору купівлю-продажу приміщень шляхом викупу від 19.06.2003 p., згідно якого проведено державу реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 обґрунтовує свої вимоги тим, що 08.03.2018 року вона та ОСОБА_2 домовились про купівлю-продаж об`єктів нерухомості, а саме: - нежитлової будівлі АДРЕСА_1 , яка складається з будівлі літ. А, загальною площею - 603,7 кв. м., будівля літ. Б (автозаправка), загальною площею - 25,60 кв. м. (всього 629,30 кв. м), навіс літ. Б, споруда ІІ (естакада); - житлового будинку, з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_2 , який складається з житлового будинку літ. А, загальною площею - 27,6 кв. м., житлова площа 21,1 кв. м., огорожа - 1,2, що підтверджується рішення Ренійського районного суду Одеської області від 24.07.2015 р. № 510/1140/15-ц; - нежитлової будівлі АДРЕСА_2 , яка складається з будівля літ. Б, загальною площею - 200,7 кв. м., прибудова літ. б, сарай літ. В, хвіртка 1, огорожа 2, вимощення 3; - земельної ділянки, що розташована за адресою - АДРЕСА_2 , загальною площею - 0,0502 га., у тому числі по угіддях: рілля - 0,0339 га., під господарськими будівлями і дворами - 0,0163 га., кадастровий номер :02:006:0023; - нежитлової будівлі (колишня котельна), загальною площею - 59,90 кв. м., що розташована за адресою - АДРЕСА_3

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 домовились, що пізніше оформлять договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Сторони домовились про усі суттєві умови договору та відбулось повне виконання договору. Відповідач передав у власність обумовлене домовленістю нерухоме майно, а позивачка його прийняла.

Позивачка зазначає, що вона фактично вступила у володіння вказаним майном та використовує його для власних потреб.

Через деякий час, сторони домовились про зустріч, але відповідач відмовився від зустрічі, мотивуючи тим, що не має можливості та часу.

ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору, що підтверджується листом про необхідність з`явитись до нотаріальної контори з метою посвідчення договору купівлі0продажу майна, але відповідач на цей лист ніяк не відреагував (а. с. 2 - 7).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Відзив на позов до суду першої інстанції не надійшов.

До суду першої інстанції надійшла заява від адвоката Златі Н.С., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про визнання позовних вимог в повному обсязі (а. с. 46).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 29 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Визнано дійсним укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 08.03.2018 року договір купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна: - нежитлової будівлі № 17, розташованої за адресою - АДРЕСА_1 ; - житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_2 ; - нежитлової будівлі АДРЕСА_2 ; - земельної ділянки, розташованої за адресою - АДРЕСА_2 , загальною площею - 0,0502 га., кадастровий номер :02:006:0023; - нежитлової будівлі, що розташована за адресою - АДРЕСА_3 ,

Визнано за ОСОБА_1 право власності на об`єкти нерухомого майна: - нежитлову будівлю АДРЕСА_1 , яка складається з будівлі літ. А, загальною площею - 603,7 кв. м., будівля літ. Б (автозаправка) загальною площею - 25,60 кв. м. (всього - 629,30 кв. м.), навіс літ. Б, споруда ІІ (естакада); -житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_2 , який складається з житлового будинку літ. А, загальною площею - 27,6 кв. м., житловою площею 21,1 кв. м., огорожа 1,2; - нежитлову будівлю АДРЕСА_2 , яка складається з будівлі літ. Б, загальною площею - 200,7 кв. м., прибудови літ. б, сарай літ. В, хвіртка 1, огорожа 2, вимощення 3; - земельну ділянку, розташовану за адресою - АДРЕСА_2 , загальною площею - 0,0502 га., у тому числі по угіддях: рілля 0,0339 га., під господарськими будівлями і дворами 0,0163 га., кадастровий номер :02:006:0023.

Скасовано державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень: - індексний номер витягу 34001379, заява з реєстраційним номером 10326511; індексний номер майна 19534915 від 23.02.2015 р.; - індексний номер витягу 34002833, заява з реєстраційним номером 10326941; індексний номер майна 19535567 від 23.02.2015 р., згідно якого проведено державну реєстрацію речового права на нерухоме майно за ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 .

Скасовано державну реєстрацію в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер нерухомого майна 1180057, яке здійснено на підставі договору купівлі продажу приміщень шляхом викупу від 19.06.2003 року, згідно якого проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що угода (правочин) між сторонами відбулася. Вона виконана в повному обсязі. Припиненні обов`язки відповідача щодо вищевказаних об`єктів нерухомого майна (які виникли в даний час) та встановленні права на нерухомість у позивачки, тому є правові підстави визнати договір купівлі - продажу об`єктів нерухомого майна від 08.03.2018 р. дійсним та визнати за позивачкою право власності на предмет договору об`єкти нерухомого майна: - нежитлову будівлю АДРЕСА_1 ; - житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_2 ; - нежитлову будівлю АДРЕСА_2 ; - земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею - 0,0502 га. (а. с. 52-53).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Ренійська міська рада, як особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про права та інтереси територіальної громади м. Рені, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

1.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує, на те що: 1) нежитлова будівля (котельня), розташована за адресою - АДРЕСА_3 (нова назва вулиці - АДРЕСА_3 , є комунальною власністю Територіальної громади м. Рені, в особі Ренійської міської ради, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 175456672 від 29.07.2019 р.; 2) судом першої інстанції не надано правової оцінки і залишено поза увагою ті обставини, що домовленість про купівлю-продаж спірного об`єкту досягнуто за відсутності у відповідача права власності на вказане нерухоме майно нежитлову будівлю, що розташована за адресою - АДРЕСА_3 , що свідчить про відсутність повноважень власника будівель і виключає можливість його відчуження іншим особам; 3) судом не з`ясовано чому договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчено. Встановлено, що сторони не мали змоги засвідчити правочин нотаріально, при цьому судом не з`ясовано, які причини стали підставою такої неможливості, щоб підтверджувалося відповідними доказами; 4) судом не з`ясовано, чи дійсно сторона ухилилася від нотаріального посвідчення. Згідно оскаржуваного рішення встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, при цьому вказана обставина не підтверджена відповідними доказами; 5) судом не з`ясовано, чи втрачена можливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; 6) не з`ясовано, чи немає інших підстав нікчемності правочину; 7) судом недостатньо з`ясовано, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню (а. с. 56 - 62).

2.7 Узагальнені доводи позивачки в апеляційному суді

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення не вирішував питання щодо законних інтересів та прав Ренійської міської ради, обов`язок щодо залучення апелянта до участі у справі відсутній.

Ренійській міській раді достовірно відомо, що вказаний об`єкт знаходиться в користуванні відповідача на підставі наступного.

Рішенням Ренійської міської ради від 22.05.2008 р. за № 835-V було затверджено перелік об`єктів комунальної власності громади м. Рені, які підлягають приватизації в 2008-2009 pp.. Серед зазначених об`єктів (п.21 додатку до рішення) вказано приміщення колишньої бойлерної ( АДРЕСА_4 ). На виконання зазначеного рішення органу місцевого самоврядування рішенням виконавчого комітету Ренійської міської ради № 306 від 29.09.2010 р. затверджено висновки незалежної оцінки (п. 9 рішення).

З метою врегулювання правовідносин та усунення правових недоліків, виконавчим комітетом Ренійської міської ради ухвалено рішення № 356 від 26.11.2020 р. про відміну рішення виконавчого комітету № 306 від 29.09.2010 p., в якому в п. 4 вказано про необхідність повідомлення Покупців, у тому числі ОСОБА_4 про причину відміни продажу об`єктів.

В подальшому, виконавчий комітет Ренійської міської ради рішенням № 34 від 20.03.2015 р. в черговий раз були внесені зміни до рішення № 356 та залишив в силі п. 1 рішення виконкому № 306 щодо оцінки зазначеної нежитлової будівлі та доручено фінансово-економічному відділу кошти, які отримані від продажу об`єкту по АДРЕСА_4 перевести на статтю доходів міського бюджету (п. 2). Таким чином, відповідач провів оплату за вказаний об`єкт в сумі 32 999,70 грн..

Земельні ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості перебувають у приватній та державній власності: - земельна ділянка, на якій розташована будівля по АДРЕСА_1 знаходиться в постійному користуванні Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт», про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Між ТОВ «Ойл Віто» (в користуванні якого знаходиться об`єкт нерухомості - будівля АДРЕСА_1 ) та Державним підприємством «Ренійський морський торговельний порт» укладено договір про відшкодування витрат на сплату земельного податку від 01.06.2019 p., згідно якого ТОВ «Ойл Віто», засновником якого є позивач, відшкодовує земельний податок на земельну ділянку (а. с. 127 - 130).

2.8 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.10.2019 року апеляційну скаргу Ренійської міської ради на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 29 листопада 2018 року (а. с. 92).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.11.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ренійської міської ради на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 29 листопада 2018 року (а. с. 105 - 106).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.11.2019 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи у приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 107).

09.07.2020 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу (а. с. 127-130).

25.03.2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що Одеська область знаходиться з 25.03.2021 року в «Червоній зоні», пов`язаною з розповсюдженням COVID-19.

25.03.2021 року від ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що Одеська область знаходиться з 25.03.2021 року в «Червоній зоні», пов`язаною з розповсюдженням COVID-19.

Від Ренійської районної ради заяв та клопотань не надійшло.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, багаторазове призначення справи до розгляду, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає необхідним відхилити клопотання позиваки та відповідача про відкладення розгляду справи, справу розглянути за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Ренійської міської ради підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

08.03.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу, згідно якого продавець передає у власність покупця за погоджену сторонами суму у розмірі 1 282 540 грн., наступні об`єкти: - нежитлову будівлю АДРЕСА_2 ; - земельну ділянку, розміром - 0,0502 га., з кадастровим номером :02:006:0023, розташовану за адресою - АДРЕСА_2 ; - нежитловий комплекс Автозаправочну станцію №1, яка розташована за адресою - АДРЕСА_1 ; - нежитлову будівлю колишньої котельні, розташовану за адресою - АДРЕСА_3 ; - житловий будинок АДРЕСА_2 (а. с. 10).

Проте, цей договір не був у встановленому законом порядку посвідчений нотаріально.

17.04.2018 року ОСОБА_1 був направлений лист від 17.04.2018 року ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, про необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу (а. с. 33).

26.06.2018 року ОСОБА_1 був направлений лист від 26.06.2018 року ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, про необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу (а. с. 34).

11.09.2018 року ОСОБА_1 був направлений лист від 11.09.2018 року ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, про необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу (а. с. 35).

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки серія НАЕ №099017 від 23.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Ренійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченко І.П., ОСОБА_2 належить земельна ділянка, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею - 0,0502 га., у тому числі по угіддях: рілля 0,0339 га., під господарськими будівлями і дворами 0,0163 га., кадастровий номер :02:006:0023 (а. с. 14).

У п. 2 Договору зазначено, що продаж земельної ділянки здійснено за 45 575,58 грн.. У п. 3 Договору зазначено, що експертна грошова оцінка землі складає 138 759 грн..

Відповідно до договору купівлі-продажу домоволодіння серія НАЕ №099016 від 23.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Ренійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченко І.П., ОСОБА_2 належить домоволодіння з надвірними спорудами під номером АДРЕСА_2 , який складається з: А- житлового будинку, житловою площею - 16,3 кв. м., загальною площею - 20,1 кв. м., 1,2 огорожа, розташований на земельній ділянці, розміром - 0,0502 га., кадастровий номер земельної ділянки :02:006:0023 (а. с. 12).

У п. 2 Договору зазначено, що продаж домоволодіння здійснено за 38 000 грн..

У п. 3 Договору зазначено, що оціночна вартість домоволодіння складає 138 482 грн..

Звітом про проведення незалежної оцінки від 03.07.2018 року, складеним ПП «Експерт-центр «Авант» на замовлення ОСОБА_1 , визначено вартість нежитлової будівлі з загальною площею приміщень - 200,7 кв. м., розташованої за адресою - АДРЕСА_2 (а. с. 16).

Експертом були досліджені наступні об`єкти: нежитлова будівля, яка складається з наступних інвентарних об`єктів: основна будівля літера «Б», прибудова літера «б», сарай літера «В», огорожі літ. №1, 2, споруда літ №3 та визначено ринкову вартість яка складає 320760 гривень.

Відповідно до Технічного паспорту від 08.05.2018 року на громадський будинок (нежитлові будівлі), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній за вищевказаною адресою розташовані наступні об`єкти: будівля літ. «Б», сарай літ «В», надвірні споруди літ 1-3 (а. с. 17 - 19).

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 24.07.2015 року у справі №510/1140/15-ц визнано за ОСОБА_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 за набувальною давністю (а. с. 20).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №47998617 від 19.11.2015 року, 16.11.2015 року проведена державна реєстрація житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею - 27,6 кв. м., житловою площею - 21,1 кв. м. літера «А», огорожа літ «1,2», власником якого є - ОСОБА_2 (а. с. 21).

Відповідно до Технічного паспорту від 16.12.2005 року на житловий будинок АДРЕСА_2 , на земельній ділянці за вищевказаною адресою розташовані: житловий будинок літ «А», огорожа літ «1,2» (а. с. 22 - 24).

Звітом про проведення незалежної оцінки від 03.07.2018 року, складеним ПП «Експерт-центр «Авант» на замовлення ОСОБА_1 , визначено вартість житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, розташованої за адресою - АДРЕСА_2 (а. с. 25).

Експертом були досліджені наступні об`єкти: нежитлова будівля, яка складається з наступних інвентарних об`єктів: житловий будинок літ «А», огорожа літ «1,2» та визначено ринкову вартість яка складає 380690 гривень.

Між Ренійською міською Радою Ренійського району Одеської області, в особі голови Ренійської міської ради Колевича Сергія Степановича, та приватним підприємцем ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу приміщень шляхом викупу №748944 від 19.06.2003 року (а. с. 26).

Згідно вищевказаного договору ОСОБА_2 було передано у власність нежитлове виробниче Будинковолодіння, що розташоване у АДРЕСА_1 , та складається з основного приміщення літ. «А», контори літ «Б», споруди - І,ІІ, огорожі -1,2, загальною площею - 629,30 кв. м., яке розташовано на земельній ділянці площею 2 341 кв. м..

У п. п. 1.5, 1.6 Договору зазначено, що вартість за якою було продано об`єкт нерухомості складає 69 000 грн..

Звітом про проведення незалежної оцінки від 03.07.2018 року, складеним ПП «Експерт-центр «Авант» на замовлення ОСОБА_1 , визначено вартість нежитлового комплексу АЗС №1, розташованого за адресою - АДРЕСА_1 (а. с. 27).

Експертом були досліджені наступні об`єкти: основна будівля літ. «А», автозаправка літ. «Б», навіс літ «б», естакада літ. ІІ та визначено ринкову вартість яка складає 764920 гривень.

Відповідно до Технічного паспорту від 16.06.2014 року на громадський будинок АЗС №1, розташованого за адресою - АДРЕСА_1 на земельній ділянці за вищевказаною адресою розташовані: основна будівля літ. «А», автозаправка літ. «Б», навіс літ «б», естакада літ. ІІ. (а. с. 28 - 32).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №175456672 від 29.07.2019 року, нежитлова будівля (котельня), загальною площею - 59,90 кв. м., яка розташована за адресою - АДРЕСА_4 , в особі Ренійської міської ради (а. с. 66 - 69).

Відповідно розпорядження №19/ГИК-2016 від 24.03.2016 року №Про внесення змін до розпорядження від 18.02.2016 року №14/ГИК-2016 «Про перейменування вулиць та провулків у місті Рені», АДРЕСА_5 (а. с. 71).

Рішенням Ренійської міської ради від 22.05.2008 р. за № 835-V було затверджено перелік об`єктів комунальної власності громади м. Рені, які підлягають приватизації в 2008-2009 pp. (а. с. 146).

Додатком до вищевказаного рішення визначено перелік об`єктів комунальної власності громади м. Рені, серед зазначених об`єктів у п. 21 зазначено приміщення колишньої котельні, що розташована за адресою АДРЕСА_4 (а. с. 146 зворот).

На виконання зазначеного рішення органу місцевого самоврядування рішенням виконавчого комітету Ренійської міської ради № 306 від 29.09.2010 р. затверджено висновки незалежної оцінки, так у п. 9 рішення зазначено об`єкт, який розташований на АДРЕСА_4 , загальною площею - 67,0 кв. м. та вартість, якого складає 32 663,00 грн. (а. с. 147).

Виконавчим комітетом Ренійської міської ради ухвалено рішення № 356 від 26.11.2020 р. про відміну рішення виконавчого комітету № 306 від 29.09.2010 p., в якому в п. 4 зазначено про необхідність повідомлення покупців, у тому числі ОСОБА_2 про причини скасування продажу, а також зазначено у дужках (бойлерна АДРЕСА_4 внесена сума без оформлення - 33 тис. грн. (а.с. 150).

Виконавчим комітетом Ренійської міської ради рішенням № 34 від 20.03.2015 р. внесені зміни до рішення № 356, а саме залишити в силі п. 1 рішення виконкому № 306 від 29.09.2010 року затвердження експертної оцінки у частині оцінки об`єктів, у тому числі АДРЕСА_4 (площа 67 кв.м.) та п. 2 доручено фінансово-економічному відділу кошти, які отримані від продажу об`єкту по АДРЕСА_4 перевести на статтю доходів міського бюджету (а.с.149 зворот).

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання договору купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна від 08.03.2018 року дійсним та визнання права власності на об`єкти нерухомості.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Доводи апелянта щодо відсутності права власності у ОСОБА_5 та відсутності права на відчуження нежитлової будівлі (котельня), яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , колегія суддів приймає, оскільки Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №175456672 від 29.07.2019 року, нежитлова будівля (котельня), загальною площею 59,90 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_4 , в особі Ренійської міської ради (а. с. 66 - 69).

Колегія суддів не приймає доводи ОСОБА_3 , викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо наявності відповідних прав ОСОБА_5 на спірне приміщення, з огляду на наступне.

У рішеннях Ренійської міської ради, які були досліджені апеляційним судом, йдеться мова про приміщення колишньої котельні, яке розташовано за адресою - АДРЕСА_4 , загальною площею - 67,0 кв. м., що різниться з позовними вимогами та змістом договору, який укладений між позивачкою та відповідачем 08.03.2018 року.

В договорі від 08.03.2018 року та у позовній заяві зазначено вимоги щодо нежитлового приміщення загальною площею - 59,90 кв. м, яке розташовано за адресою АДРЕСА_5 .

Крім того, доводи апелянта щодо відсутності підстав для визнання договору купівлі-продажу укладеного 08.03.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсним заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 08.03.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу у простій письмовій формі.

Пунктом 6 даного договору зазначено, що сторони домовились, що в п`ятиденний строк посвідчать зазначений договір в нотаріальному порядку.

17.04.2018 року, 26.06.2018 року та 11.09.2018 року на ім`я відповідача були складені вимоги щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч. І ст.209 та ч. І ст.210 ЦК правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до роз`яснень наданих Пленумом Верховного Суду України у п.13 постанови від 6.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

При розгляді спорів щодо визнання правочинів дійсними, на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України суду слід з`ясовувати дійсні причини, які перешкоджають нотаріальному посвідченню правочину та якими доказами це підтверджується, окрім того слід перевіряти чи не містить спірний правочин умов, які суперечать закону і які перешкоджають його нотаріальному посвідченню. Вказані обставини судом першої інстанції належно не перевірялись і не встановлювались, тому суд дійшов передчасного висновку щодо наявності підстав для визнання дійсним правочину та визнання права власності за позивачкою на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Пунктом 3 Договору, передбачено, що продаж предмету договору за домовленістю сторін вчинено за 1 282 540 грн., які покупець зобов`язується передати продавцю в день підписання цього договору.

У порушення ст. 10, 60 ЦПК України, позивачка не надала суду докази виконання вищезазначених умов договору, проведення оплати придбаного нею нерухомого майна у визначений Договором строк та спосіб.

Суд першої інстанції не дослідив у повній мірі надані позивачем докази та не дав їм належної оцінки відповідно до норм права, що регулюють спірні правовідносини, задовольнив позов за відсутності доказів про виконання позивачкою умов договору і ухилення іншої сторони правочину від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

За таких обставин відсутні передбачені законом підстави для визнання договору купівлі-продажу від 08.03.2018 року дійсним, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення спірного договору та що така можливість була втрачена остаточно. Натомість, визнання відповідачем позову спростовує доводи позивачки про ухилення відповідача від нотаріального посвідчення спірного договору та втрати можливості посвідчити його нотаріально.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність факту ухилення відповідача від нотаріального посвідчення цього договору та порушення прав ОСОБА_6 ..

Крім того колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

При аналізі наданих сторонами доказів, колегією суддів встановлено, що на час укладання договору купівлі-продажу від 23.02.2015 року, вищезазначене домоволодіння складалось з А- житлового будинку, житловою площею - 16,3 кв. м., загальною площею - 20,1 кв. м., 1,2 огорожа, а вже підчас укладання спірного договору від 08.03.2018 року складалось з: основна будівля літера «Б», прибудова літера «б», сарай літера «В», огорожі літ. №1, 2, споруда літ №3, загальною площею приміщень- 200,7 кв. м..

Тобто, прибудова літера «б», сарай літера «В» та споруда літ №3 не входила до складу придбаного ОСОБА_2 домоволодіння.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно- будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Новостворене нерухоме майно стає об`єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким суб`єктом правовідносин здійснено такі дії та на якого суб`єкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно.

Згідно із ст. 328 ч. 1, 2 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже на момент укладання договору з ОСОБА_3 (08.03.2018 року) ОСОБА_2 не набув права власності на самочинно збудовані об`єкти, а тому не мав достатніх прав відчужувати їх.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374, пункту 4 статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову, за вищевказаного обґрунтування.

3.6 Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, необхідно здійснити перерозподіл судових витрат.

Керуючись статтями 133, 141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь Ренійської міської ради витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі - 13 215,00 грн..

3.7 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Ренійської міської ради - задовольнити.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 29 листопада 2018 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу об`єктів нерухомості дійсним, визнання права власності на нерухоме майно відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Ренійської міської ради (отримувач УК у Ренійському районі, м. Рені, 24060300, , банк Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, р/рахунок 5403, код платежу 24060300) судовий збір у сумі 13 215 (тринадцять тисяч двісті п`ятнадцять) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 12 квітня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Суддів О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе