Справа № 450/2752/20 Провадження № 2/450/546/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Добош Н.Б.,

при секретарі Гев`як Ю.С.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Корзун О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про предмет позову : про визнання неправомірним та скасування протоколу житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язати поновити на квартирному обліку,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :
підстава позову (позиція позивача): до 15.12.2010 року позивач проходив військову службу у військові частині НОМЕР_1 . 15.12.2010 року позивач був виключений зі списків військової частини у зв`язку із звільненням з військової частини у запас. Вислуга позивача на військові службі становить більше 20 років, що у відповідності до ст. 12 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів х сімей» надає йому право бути забезпеченим житловим приміщенням для постійного проживання за рахунок держави. Згідно наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.12.2010 року № 262 постійним або службовим житлом позивач не забезпечувався. На квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 позивач перебуває з 03.03.1995 року та в списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 25.02.2005 року. Протоколом № 9 від 26.11.2015 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 позивача виключено зі списку осіб, що потребують поліпшення житлових умов у зв`язку із ненаданням документів в облікову справу для проведення щорічної переатестації. Позивач у зв`язку із умовами роботи, тривалий час був відсутній у м. Львові та не знав про виключення його з квартирного обліку. Про вказаний факт позивач дізнався з відповіді військової частини від 04.02.2020 року. У вказаній відповіді зазначено, що позивача знято з квартирного обліку рішенням житлової комісії у зв`язку із не проходженням щорічної переатестації. Оскільки позивачу не було відомо про прийняття такого рішення, він направив необхідні документи та просив розглянути на засіданні житлової комісії питання переатестації. Однак листом від 15.04.2020 року військова частина повідомила про відмову поновити позивача на квартирному обліку у зв`язку із тим, що Наказом Міністра Оборони України, який діяв на момент звільнення позивача з військової служби, не передбачено залишення на квартирному обліку у зв`язку із звільненням з військової служби у зв`язку із закінчення строку контракту. Позивач із вказаним не погоджується, оскільки він є військовослужбовцем, який має вислугу більше 20 років, має право на забезпечення житлом від держави, в тому числі в першочерговому порядку і не реалізував своє право передбачене ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На підставі вищенаведеного просить заявлені позовні вимоги задоволити.

В судове засідання з`явився позивач не з`явився, однак з`явився його представник, який заявлені позовні вимоги підтримав та просив такі задоволити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення заявлених позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, вважає, що позивача зняли з квартирного обліку у відповідного до вимог законодавства. Також подав заяву про застосування строків позовної давності, оскільки позивач оскаржує рішення 2015 року.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.
04.09.2020 року ухвала про відкриття провадження у справі; 27.10.2020 року відзив на позовну заяву; 27.10.2020 року заява про застосування процесуального строку звернення до суду; 27.10.2020 року заява про залишення позовної заяви без руху; 23.11.2020 року заява представника позивача про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності; 24.11.2020 року ухвала про залишення позовної заяви без руху; 03.12.2020 року клопотання про усунення недоліків; 25.01.2021 року ухвала про призначення справи до судового розгляду.02.03.2021 року клопотання про долучення довідки.

Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу в Збройних Силах України з 01.08.1990 року по 15 грудня 2010 року, що стверджується довідкою виданою 25.02.2021 року № 27 ТВО Військового комісара Личаківського-Залізничного об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

З 13.03.1995 року позивач перебував на квартирному обліку військової частини НОМЕР_2 , а також у списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 25.02.2005 року, що стверджується довідкою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова № 9 від 26.02.2009 року.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 15.12.2010 року № 262 позивача було звільнено з військової служби у запас на підставі пункту «а» частини 6 статті 26 (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». З 15.12.2010 року виключено зі списку особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Личаківсько-Шевченківсько-Залізничного ОРВК м. Львова.

Судом встановлено, що на момент звільнення позивача його вислуга років у Збройних Силах України становить 20 років чотири місяці та 15 днів.

Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 26 листопада 2015 року, яке оформлено протоколом № 9, капітана запасу ОСОБА_2 було виключено із списків осіб, що потребують покращення житлових умов, у зв`язку із ненаданням документів в облікові справи для проведення щорічної перереєстрації.

Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Дія пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у частині шостій статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

Пунктом 30 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» затверджених Постановою КМУ № 1081 від 03.08.2006 року, в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 затверджено «Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 1.4 наведеної Інструкції військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV Про внесення змін до статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей ), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку - без врахування вислуги на військовій службі.

При зарахуванні позивача у березні 1995 року на квартирну чергу діяв Наказ Міністра оборони України № 20 від 03 лютого 1995 року «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» (втратив чинність 10 листопада 2006 року), яким був встановлений порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок та працівників (не військовослужбовців) Збройних Сил України.

Пунктом 13 даного Положення визначено, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та квартирно-експлуатаційних частинах району до отримання житла, за винятком: поліпшення житлових умов, переміщення до нового місця служби, засудження до позбавлення волі на термін понад 6 місяців та наданні відомостей, які не відповідають дійсності.

Позивач проходив військову службу і потребував поліпшення житлових умов. Винятків, встановлених пунктом 13 наведеного Положення щодо позивача, не встановлено.

Відповідно до пункту 2.17 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337, в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, військовослужбовці, зараховані на квартирний облік після набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які мають вислугу на військовій службі менше ніж 20 років, у разі звільнення з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів та неможливістю проходити військову службу, залишаються на цьому обліку до отримання жилого приміщення для постійного проживання.

Згідно ж з пунктом 2.18 цієї ж Інструкції, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі : поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік;

звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

Разом із тим, судом не встановлено вищенаведених підстав для зняття позивача з квартирного обліку.

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК України визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Встановивши, що при зарахуванні позивача у чергу на отримання житла та під час його перебування на квартирному обліку будь-яких порушень допущено не було; під час проходження військової служби та на момент звільнення позивач постійним або службовим житлом не забезпечувався; перебував на обліку для поліпшення житлових умов з 1995 року; вислуга років у Збройних Силах становить 20 років чотири місяці та 15 днів, підстави, визначені законом для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов відсутні, суд приходить до висновку, що позивач підлягає поновленню на обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку.

Таким чином, підстави для зняття позивача з квартирного обліку на час прийняття оскаржуваного рішення були відсутні.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 359/5527/19, від 15 жовтня 2020 року у справі № 636/1424/19, від 01 квітня 2020 року у справі № 638/5769/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, припинення правовідношення.

В силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як під час судового розгляду не встановлено та відповідачем в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості позовних вимог, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Щодо заявленого клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, враховуючи те, що позивач дізнався про порушення свого права, а саме зняття його з квартирного обліку після отриманні відповіді на його запит від 04.02.2020 року, строк позовної давності ним не пропущено.

З огляду на зазначене, підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності відсутні.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :
Позовні вимоги ОСОБА_2 ,- задоволити.

Скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленого протоколом № 9 від 26.11.2015 року в частині зняття з квартирного обліку капітана запасу ОСОБА_2 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити капітана запасу ОСОБА_2 на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 з 03.03.1995 року та в списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 25.02.2005 року.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривань 80 копійок) грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Позивач : ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач : Військова частина НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Повний текст судового рішення складено 19.03.2021 року.

СуддяН. Б. Добош