ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2895/21 Справа № 180/1651/20 Суддя у 1-й інстанції - Тананайська Ю. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2020 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійні захворювання. Первинним оглядом МСЕК 28 квітня 2015 року йому встановлено 40% втрати професійної працездатності.

Під час повторного огляду 15 квітня 2019 року встановлено 65% втрати професійної працездатності, третя група інвалідності.

Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування.

Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 169000,00 гривень, яку просив стягнути з відповідача, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 65000 гривень, з утриманням податків та зборів, згідно чинного законодавства.

Вирішено питання щодо судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду, зменшивши розмір стягнутої з товариства на користь позивача суми в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків з 65 000 грн до 40 000 грн з утриманням податків та зборів.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що розмір стягнутих коштів в рахунок моральної шкоди є завищеним.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача, в умовах впливу шкідливих факторів з 16.06.1988 року по 06.11.1988 року, з 24.06.1991 року по 24.10.2001 року, з 26.01.2004 року по 24.12.2014 року поверхневого постачальника кріпильних матеріалів, підземного прохідника 4, 5 розрядів, ГРОВ -5 р. (а.с.10-15).

Відповідно виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 28.04.2015 року ОСОБА_1 первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності, у зв`язку із професійними захворюваннями - 20% вібраційна хвороба, 10% радикулопатія, 5% - хронічний бронхіт, 5% туговухість (а.с.16).

Відповідно виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 15.04.2019 року ОСОБА_1 при повторному огляді встановлено 65% втрати професійної працездатності, у зв`язку із професійними захворюваннями - 30% ХОЗЛ, 20% вібраційна хвороба, 10% туговухість, 5% радикулопатія, та третю групу інвалідності з 01 квітня 2019 року до 01 квітня 2021 (а.с.17).

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01.04.2015 року встановлено причини виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 : підіймання та переміщення (разове) вантажів постійно протягом робочої зміни - 37,2 кг при нормі до 30 кг); робоча поза (вимушена) 26,8% (при нормі до 25%); нахили корпусу 282 рази (при нормі 51-100 разів); рівень вібрації 121 дБ (ПДУ 109 дБ); рівень пилу 4,57 мг/куб.м (ПДК 2,0 мг/куб.м); рівень марганцю 0,35 мг/куб.м (ПДК 0,3мг/куб.м); рівень шуму 89 дБ (ПДУ 80 дБ) (а.с.25).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність спричинення позивачу моральної шкоди, провини відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків - стійкої втрати професійної працездатності у загальному розмірі 65% та третю групу інвалідності. Враховуючи обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, суд стягнув компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди у розмірі 65 000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Встановлено, що ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача, в умовах впливу шкідливих факторів з 16.06.1988 року по 06.11.1988 року, з 24.06.1991 року по 24.10.2001 року, з 26.01.2004 року по 24.12.2014 року поверхневого постачальника кріпильних матеріалів, підземного прохідника 4, 5 розрядів, ГРОВ -5 р. (а.с.10-15).

Відповідно виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 28.04.2015 року ОСОБА_1 первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності, у зв`язку із професійними захворюваннями - 20% вібраційна хвороба, 10% радикулопатія, 5% - хронічний бронхіт, 5% туговухість (а.с.16).

Відповідно виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 15.04.2019 року ОСОБА_1 при повторному огляді встановлено 65% втрати професійної працездатності, у зв`язку із професійними захворюваннями - 30% ХОЗЛ, 20% вібраційна хвороба, 10% туговухість, 5% радикулопатія, та третю групу інвалідності з 01 квітня 2019 року до 01 квітня 2021 (а.с.17).

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01.04.2015 року встановлено причини виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 : підіймання та переміщення (разове) вантажів постійно протягом робочої зміни - 37,2 кг при нормі до 30 кг); робоча поза (вимушена) 26,8% (при нормі до 25%); нахили корпусу 282 рази (при нормі 51-100 разів); рівень вібрації 121 дБ (ПДУ 109 дБ); рівень пилу 4,57 мг/куб.м (ПДК 2,0 мг/куб.м); рівень марганцю 0,35 мг/куб.м (ПДК 0,3мг/куб.м); рівень шуму 89 дБ (ПДУ 80 дБ) (а.с.25).

Виходячи з медичних висновків, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що у зв`язку з небезпечними умовами праці, низьким рівнем техніки безпеки та впливом комплексу виробничих шкідливих факторів на шахті, позивач отримав професійні захворювання.

Професійним захворюванням позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях через погіршення стану здоров`я, фізичний біль, необхідність постійного лікування, вимушені зміни способу життя, стійкої втрати професійної працездатності та встановлення 3-ої групи інвалідності, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, судом першої інстанції було враховано роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, та взято до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, який становить 60%, встановлення третьої групи інвалідності, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань, пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що настали та вірно визначив розмір моральної шкоди у розмірі 65 000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції значно завищений розмір стягнутої з них суми моральної шкоди, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки суд з врахуванням того, що позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань, пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках вірно визначився із сумою моральної шкоди.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: