ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 року м. Чернівці

справа № 727/7132/14-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Литвинюк І.М., Височанської Н.К.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвент Україна» про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 серпня 2020 року, (головуючий у 1-й інстанції Семенко О.В.),-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчих листах по цивільній справі №727/7132/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором в розмірі 94448,17 гривень, а також судові витрати в сумі 944,48 грн.

На підставі рішення суду, видано виконавчий лист, відповідно до якого стягувачем є ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит», а боржником ОСОБА_1 .

12.11.2018 року ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» відступив ТзОВ «Росвен Інвест Україна» відповідно до Договору про відступлення прав вимоги від 12.11.2018 року свої права вимоги за кредитним договором №1158 pv 11-07 від 16.06.2007 року, укладеним між

_____________________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/430/21

ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» та позичальником ОСОБА_1

ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, передав ТзОВ «Росвен Інвест Україна» виконавчий лист 727/7132/14-ц від 01.12.2014 р.

На момент подання заяви, згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження відсутнє відкрите виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» чи ТзОВ «Росвен Інвест Україна» за кредитним договором №1158 pv 11-07 від 16.06.2007 року.

Заявник просив замінити вибулого стягувача - ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» на правонаступника ТзОВ «Росвен Інвест Україна» у виконавчому листі з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.11.2014 року по справі №727-7132/14-ц .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 серпня 2020 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю ««Росвен Інвест Україна» задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» у зв`язку з переходом до ТзОВ «Росвен Інвест Україна» прав кредитора у виконавчому листі з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.11.2014 року по справі №727-7132/14-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором №1158 pv 11-07 від 16.06.2007 року в сумі 94448,17 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 944,48 грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, оскільки дана ухвала суду першої інстанції винесена без з`ясування всіх обставин справи, і як наслідок є помилковою та необґрунтованою.

Доводи скарги мотивує тим, що розгляд заяви про заміну сторони виконавчого відбувся за її відсутності, оскільки вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи, тому не могла надати свої заперечення щодо заяви. Посилається на те, що надана копія договору про відступлення права вимоги містить не завірені ретушування (замальовування) окремих його частин, зокрема в п.4 відсутні декілька рядків щодо ціни договору, копія договору не засвідчена. На підтвердження факту передачі від банку до нового кредитора прав вимоги саме за кредитним договором №1158 pv 11-07 від 16.06.2007 року, було надано суду складений одноособово ним витяг з реєстру передачі прав вимоги до договору про відступлення права вимоги, на якому відповідно відсутні підписи сторін договору, не надано ні копії ні оригіналу договору.

Крім того, зазначає, що витяг з реєстру передачі прав вимоги не є належним та достовірним доказом на підтвердження факту набуття заявником прав вимоги за кредитними договором, оскільки на його підставі неможливо встановити дійсні та реальні обставини щодо передачі прав вимог саме за кредитним договором № 1158 pv 11-07 від 16.06.2007 року, а отже, і сам факт правонаступництва ТОВ «Росвін Інвест Україна» у даній справі.

Судом першої інстанції не правильно застосовано положення статті 442 ЦПК України, оскільки поняття заміна сторони виконавчого провадження та заміна вибулого стягувача у справі не є тотожними.

Разом з тим, зважаючи на відсутність відкритого виконавчого провадження, в суду першої інстанції були відсутні підстави для здійснення заміни сторони (стягувача) у виконавчому провадженні, якого не існує.

Таким чином, судом першої інстанції порушено порядок вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, визначений законодавством, не встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення питання про заміну сторони у виконавчому листі.

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 серпня 2020 року, та ухвалити нове судове рішення яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга

підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ТОВ «Росвін Інвест Україна», суд першої інстанції виходив з того, що за договором про відступлення прав вимоги від 12.11.2018 року та відповідно до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, у заявника наявні права вимоги по кредитному договору №1158 pv 11-07 від 16.06.2007 року, що зумовлює підставність заяви про заміну сторони виконавчого провадження

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.11.2014 року по справі №727-7132/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором №1158 pv 11-07 від 16.06.2007 року в сумі 94448,17 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 944,48 грн. (а.с.31).

01.12.2014 року на виконання рішення суду по справі видано виконавчий лист.

12.11.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» та ТзОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір про відступлення прав вимоги (а.с.36-38).

Відповідно до витягу з Реєстру передачі прав вимоги до Договору факторингу №Б/Н від 12.11.2018 р., права вимоги за кредитним договором №1158 pv 11-07 від 16.06.2007 року, де боржник ОСОБА_1 відступаються на користь ТзОВ «Росвен Інвест Україна» (а.с.39).

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції належним чином не досліджено факту правонаступництва заявником є безпідставними та необґрунтованими, оскільки наявний в матеріалах справи договір про відступлення права вимоги від 12.11.2018 року та витяг з реєстру передачі прав вимоги до договору відступлення прав вимоги, є належними та допустимими доказами на підтвердження передачі ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» своїх прав ТОВ «Росвен Інвент України» за правочином (відступлення права вимоги), яке передбачено п.1,2 ч.1 ст.512 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.03.2021 року у справі №2-5356/10 (провадження №61-17987св20).

Вищенаведеним спростовуються доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для заміни стягувача, у зв`язку із відсутністю відкритого виконавчого провадження, оскільки заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц, від 05 грудня 2018 року у справі

№ 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Посилання в апеляційній скарзі відносно того, що судом першої інстанції не правильно застосовано положення статті 442 ЦПК України, оскільки поняття заміна сторони виконавчого провадження та заміна вибулого стягувача у справі не є тотожними не заслуговують на увагу, оскільки в прохальній частині заяви ТзОВ «Росвен Інвест Україна» просить замінити сторону вибулого стягувача у виконавчому листі виданому на підставі рішення суду. Дані вимоги і були задоволені судом першої інстанції із правильним застосуванням статтей 512, 514, ЦК України, статті 412 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, колегія суддів зазначає, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками щодо ї оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, оскільки постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 квітня 2021 року.

Головуючий: А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк