Справа № 191/203/21
Провадження № 2/191/65/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.

за участю секретаря Лободи Т.О.

розглянувши, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Синельниківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом Синельниківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 є позивач, її син. Заповіту ОСОБА_2 не залишила.

У встановлений законом строк позивач звернувся до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що 2/3 частини житлового будинку не зареєстровані в КП «Синельниківське МБТІ». Нотаріусом був зроблений висновок, що свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого не може бути видано у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не звернулася за перерахунком часток.

У зв`язку з вищевказаними розбіжностями позивач не зміг скористатися своїм правом на прийняття спадщини після смерті матері.

Певна невідповідність між визначенням часток об`єкту права власності, який належить ОСОБА_2 за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07.02.1977 року, виникла в результаті того, що 2/3 частини житлового будинку не було зареєстроване в КП «Синельниківське МБТІ». Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.02.1977 року ОСОБА_2 набула право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В 1977 році ОСОБА_2 добудувала добудову до житлового будинку згідно рішення Синельниківського міськвиконкому від 23.03.1977р. за №71. У результаті проведеної добудови ідеальні долі стали не співпадати з правовстановлюючими документами.

В 1979 році рішенням Синельниківського міськвиконкому від 20.06.1979р. за №237 були затверджені ідеальні долі за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і змінені наступним чином: з 1/2 частини па 1/3 частину - за ОСОБА_3 , з 1/2 частини на 2/3 частини - за ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 не звернулась в Синельниківське МБТІ для заміни правового документу, тому право власності на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в Синельниківському МБТІ вважається не зареєстрованим.

Просив суд визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Синельниківської міської ради в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила вирішити справу відповідно до вимог діючого законодавства.

Згідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши позиції сторін та докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 .

Факт родинних стосунків підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 10 квітня 1968 року, в якому в графі « мати» записано « ОСОБА_4 ».

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 є позивач, її син. Заповіту ОСОБА_2 не залишила. Вказана обставина підтверджується копією спадкової справи, яка була досліджена судом.

У встановлений законом строк позивач звернувся до Першої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що 2/3 частини житлового будинку не зареєстровані в КП «Синельниківське МБТІ». Нотаріусом був зроблений висновок, що свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого не може бути видано у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не звернулася за перерахунком часток.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.02.1977 року ОСОБА_2 набула право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В 1977 році ОСОБА_2 добудувала добудову до житлового будинку згідно рішення Синельниківського міськвиконкому від 23.03.1977р. за №71.

В 1979 році рішенням Синельниківського міськвиконкому від 20.06.1979р. за №237 були затверджені ідеальні долі за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і змінені наступним чином: з 1/2 частини па 1/3 частину - за ОСОБА_3 , з 1/2 частини на 2/3 частини - за ОСОБА_2 .

У результаті проведеної добудови ідеальні долі стали не співпадати з правовстановлюючими документами. Невідповідність між визначенням часток об`єкту права власності, який належить ОСОБА_2 за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07.02.1977 року, виникла в результаті того, що 2/3 частини житлового будинку не було зареєстроване в КП «Синельниківське МБТІ».

ОСОБА_2 не звернулась в Синельниківське МБТІ для заміни правового документу, тому право власності на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в Синельниківському МБТІ вважається не зареєстрованим.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї ( ч.3 ст.1268 ЦК України).

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належали на відповідній правовій підставі померлій ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлої, як спадкоємець першої черги за законом.

Разом з тим, суд приймає до уваги те, що право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не були зареєстровані за ОСОБА_2 на момент її смерті.

Факт відсутності зареєстрованого права власності перешкоджає визнати право власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Однак, суд вважає, що право позивача може бути захищено шляхом визнання за ним прав та обов`язків спадкодавця на спірне нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Отже, встановивши обставини справи, перевіривши докази, які надані позивачем суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.5, 10, 19, 235, 259, 261 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221, ч. 1 ст. 1233, ч. 5 ст. 1268 ЦК, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Синельниківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_2 ), права та обов`язки спадкодавця на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 з правом реєстрації права власності зазначеного майна в органах державної реєстрації.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя: Г. В. Бондаренко