Провадження № 2-з/752/65/21
У Х В А Л А

06 квітня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Шрамко А.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

встановив:

у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

04.03.2021 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва відкрито провадження у зазначеній вище справі.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення вказаного вище позову, шляхом накладення арешту на належну йому Ѕ частини приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Овод Р.В., повноваження якого належно підтверджені, підтримав заявлені у заяві про забезпечення позову вимоги, з підстав викладених у ній.

За правилами ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Питання щодо забезпечення позову може вирішуватися судом на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або неефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленумом Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року звернуто увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, підпунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом встановлено, що у провадженні суду знаходиться справа № 752/22864/20, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на належну йому Ѕ частини приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 обґрунтував її тим, що відповідачі в подальшому можуть здійснювати дії щодо відчуження зазначеного нерухомого майна, з метою позбавлення його права законного володіння цим же майном чи неповернення вартості майна вкладеного ним, що в свою чергу унеможливить в подальшому виконання рішення за заявленими ним позовними вимогами.

Разом з тим, заявлені ОСОБА_1 , позовні вимоги про стягнення грошових коштів та ухвалене за результатами їх судового розгляду рішення не підлягає забезпеченню у спосіб вказаний позивачем, шляхом накладення арешту на належну позивачу Ѕ частини приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , з огляду на те, що право власності відповідачів на частку цього ж нерухомого майна позивачем не оспорюється, а предметом спору є лише стягнення з відповідачів грошових коштів, внаслідок не виконання останніми зобов`язання за договором позики, а не визнання права власності на майно, ке позивач просить арещтувати з метою запобігання його відчуження та позбавлення його законного права володіння цим же майном.

Відтак, враховуючи те, що метою забезпечення позову є реалізація виконання рішення суду в майбутньому, у той час як накладення арешту на частку нерухомого майна не забезпечить, у разі задоволення позову виконання рішення суду, а відтак вимоги позивача про забезпечення позову, не підлягає задоволенню, оскільки не відповідають заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.Г.Плахотнюк