П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 року

м. Рівне

Справа № 570/405/21

Провадження № 22-ц/4815/568/21

Головуючий у Рівненському районному суді

Рівненської області: суддя Кушнір Н.В.

Ухвалу Рівненського районного суду

Рівненської області постановлено повним текстом

поза межами судового засідання

04 лютого 2021 року в м. Рівне

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Курила Романа Миколайовича на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року в цивільній справі за заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансока компанія "Аланд", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна; про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року в суд звернувся представник ОСОБА_1 - адвокат Курило Р.М. із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" (далі - ТзОВ "ФК "Аланд"), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна; про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису №34816 від 08 вересня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "ФК "Аланд" заборгованості в розмірі 36 440 гривень, що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округа м. Києва Дорошкевич В.Л. (ВП № 63655976).

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року цивільну справу передано до Дніпровського районного суд міста Києва.

На судове рішення представником позивача - адвокатом Курилом Р.М. подано апеляційну скаргу, де покликався на її незаконність та необґрунтованість, які полягали в порушенні норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що його довіритель ніколи не проживала і не була зареєстрована у м. Києві, що підтверджується копією її паспорта, а також самим кредитним договором. Посилався на хибне застосування районним судом ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", адже ним не враховано, що місцем виконання виконавчого документу є не місце знаходження приватного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місце знаходження його майна. На переконання заявника, поняття місця прийняття до виконання виконавчого документа та місця його виконання не є тотожними. Враховуючи те, що виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України, то місцем виконання є місце вчинення виконавчих дій. На думку адвоката, виконавче провадження було відкрито в м. Києві тільки через те, що ТОВ "ФК "Аланд", маніпулюючи інформацією, без надання будь-яких підтверджень, вказав в заяві до приватного нотаріуса та у заяві про відкриття виконавчого провадження місце проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 . Хоча, як видно з позову та виконавчого напису, місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 . Тому через те, що постановою приватного державного виконавця від 30 листопада 2020 року було звернено стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 у ТзОВ "Техномоторс", яке зареєстроване по АДРЕСА_3 , про що йшлося в самій постанові, то місцем виконання виконавчого напису є місце отримання доходу боржником. Тобто за місцем знаходженням роботодавця позивача.

З наведених підстав просив оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справу до Рівненського районного суду Рівненської області для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи представника позивача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Матеріалами справи з`ясовано, що від 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було видано виконавчий напис № 34816 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Аланд" заборгованості в розмірі 36 440 гривень (а.с. 7).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 18 листопада 2020 року (ВП №63655976) відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого документу (а.с. 11).

Постановою приватного виконавця від 30 листопада 2020 року звернено стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 у ТзОВ "Техномоторс" (а.с. 13).

Згідно з п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

За загальним правилом ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За правилами про підсудність справ за вибором позивача, передбаченими ч.12 ст. 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Тлумачення ст.ст. 27, 28 ЦПК України вказує, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст. 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 ЦПК України (ч.16 ст. 28 ЦПК України).

Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Позивач у цій справі використала належне їй право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернулася до Рівненського районного суду Рівненської області за місцем одержанням заробітної плати на яку звернено стягнення.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження".

За положеннями ч.1, 2 наведеної правової норми виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не збігатися та є відмінними правовими категоріями.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі №263/14171/19.

За правилами ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області 04 лютого 2021 року, якою позов, який має намір забезпечити заявник, було передано на розгляд Дніпровському районному суду м. Києва, було скасовано, а справу повернено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Так, всупереч твердженням районного суду, які спонукали до передачі справи на розгляд іншого суду було встановлено, що ТзОВ "Техномоторс" зареєстроване по вул. Зелена, буд. 10 Б, в с. Великий Житин Рівненського району Рівненської області (ЄДРПОУ - 39075780) та це підтверджувалося самою ж постановою про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 .

Тим паче, суд не був позбавлений можливості переконатися в правильності адреси, перевіривши місцезнаходження товариства за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Тому апеляційний суд погодився зі вказаними заявником мотивами та наявності правових підстав для розгляду справи за альтернативною підсудністю.

Позов, як і заяву про його забезпечення, подано до суду за місцем виконання виконавчого напису, за місцем звернення стягнення на заробітну плату позивача у Рівненському районі, що відповідає ч.2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 12 ст. 28 ЦПК України, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.

Крім того, на переконання колегії суддів, не знаходячи підстав для розгляду справи за правилами альтернативної підсудності, районний суд мав би її передати на розгляд суду, якому належить до розгляду справа за правилами загальної підсудності, а не корегувати підсудність справи в порядку ч.12 ст. 28 ЦПК України, позаяк це право виключно позивача.

Підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до п.п. 3, 4 ст. 379 ЦПК України є невідповідність викладених судом висновків обставинам справи, що призвело порушення норм процесуального права та постановлення помилкової ухвали.

Оскільки суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу та направляє справу до суду попередньої інстанції для продовження розгляду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги має бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи по суті в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Курила Романа Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області 04 лютого 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків