КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року

справа № 755/15333/17

провадження № 22-ц/824/1342/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 серпня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Арапіної Н.Є., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2017 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позов зазначило, що 08.10.2007 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого виступає Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 0. На виконання умов договору банк надав відповідачу 25590,00 доларів США зі сплатою процентів за його користування шляхом внесення ануїтентних платежів в порядку і на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 08.10.2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін. Відсоткова ставка встановлена у розмірі 10,70 % річних.

Позивач виконав зобов`язання щодо надання грошових коштів. Відповідач порушував умови зазначеного кредитного договору.

20.04.2012 року між банком та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги. В свою чергу 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір Факторингу відповідно до якого ТОВ «Вердикт Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача.

Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму 147150,66 гривень, яка складається з 105843, 68 гривень заборгованість по основній сумі кредиту та 41306,98 гривень нараховані відсотки.

Рішенням Дніпровського районного суду від 10 серпня 2018 року позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 08.10.2007 року на загальну суму 144328,92 гривень. В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що заборгованість перед банком відсутня. Вважає, що до участі у справі помилково не залучені усі правонаступники банку. Розгляд справи відбувався без її участі, у зв`язку з чим порушено право апелянта на судовий розгляд.

В доповненнях до апеляційної скарги відповідач вказала, що матеріали справи не містять доказів отримання грошових коштів. Подані позивачем копії договору факторингу не містять всіх аркушів, в них наявні ознаки підроблення. Зазначає про відсутність належних доказів щодо відступлення банком права вимоги по кредитному договору.

В поданій відповідачем заяві про застосування строків позовної давності зазначено, що 29.11.2013 року позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки. Заочним рішенням позов ТОВ «Вердикт Фінанс» задоволено.

Подаючи позов 29.11.2013 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, позивач змінив строк виконання основного зобов`язання за договором.

Вказує, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом, оскільки останнім днем такого звернення є 29.11.2016 року, в той час як позов подано в жовтні 2017 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Вердикт Фінанс» просить рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що боржником порушено умови кредитного договору, внаслідок чого стягнуто заборгованість по основній сумі кредиту в розмірі 105 843, 68 гривень. У зв`язку з закінченням строку дії договору 08 жовтня 2014 року, позивачем втрачено право нарахування відсотків за кредитним договором, тому судом стягнуто відсотки з моменту переуступки права вимоги заборгованості до позивача - 14 травня 2012 року по дату закінчення дії договору - 08 жовтня 2014 року у сумі 38485,24 гривень.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого відповідач отримала в кредит грошові кошти в іноземній валюті в сумі 25 590,00 доларів США, що в еквіваленті становить 129 229,50 грн., які зобов`язалась прийняти, належним чином використовувати та повернути банку не пізніше 08 жовтня 2014 року, а також сплатити проценти за його користування у розмірі 10,70 відсотків річних.

20 квітня 2012 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу, за умовами якого Банк відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним Кредитним договором.

20 квітня 2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 05-12/КВ, за умовами якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь позивача своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором.

14 травня 2012 року ТОВ «Кредекс Фінанс» та позивач підписали акт приймання -передачі, а також заборгованості боржників.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №0 станом на 03 жовтня 2017 року загальна сума заборгованості складала 147 150,66 грн, яка включає: заборгованість по основній сумі кредиту - 105 843,68 грн нараховані відсотки з моменту переуступки вимоги по дату виготовлення розрахунку 41306,98 грн.

Під час розгляду апеляційної скарги судом було залучено ТОВ «Вердикт Капітал» як правонаступника ТОВ «Вердикт Фінанс».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до списку згрупованих рекомендованих відправлень ТОВ «Вердикт Фінанс» правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» на адресу ОСОБА_1 надіслано повідомлення щодо сплати суми заборгованості достроково.

29.11.2013 р ТОВ «Вердикт Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», звернулось до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості. Заочним рішенням від 20 грудня 2013 року позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 08.10.2007 р. в сумі 221037,50 грн. звернуто стягнення на предмет застави автомобіль: універсал; Марка: Hyundai; Модель: Tucson; 2007 року випуску: Державний реєстраційний номер: НОМЕР_1 , вартість якого складала 143600,00 грн, що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу ТОВ «Вердикт Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з покупцем зі зняттям автотранспортного засобу з обліку в органах та наданням ТОВ «Вердикт Фінанс» повноважень необхідних для здійснення продажу.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року, позовну заяву ТОВ «Вердикт Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Стороною відповідача в суді апеляційної інстанції заявлено про застосування строку позовної давності.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14 .

Відповідач ОСОБА_1 не була належно повідомлена про час та місце судового розгляду, не приймала участі у розгляді справи у суді першої інстанції, як наслідок не змогла реалізувати право на подачу заяву про застосування позовної давності до ухвалення рішення судом першої інстанції.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності підлягає розгляду в суді апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності колегія суддів виходить із наступного.

Згідно з п. 12.1 договору про надання споживчого кредиту від 08.10.2014 року № 0 сторони погодили, що у випадку настання обставин, визначених п.п. 2.9., 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 10.2, 10.14 договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку.

13.06.2013 року ТОВ «Вердикт Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», на адресу ОСОБА_1 надіслало повідомлення щодо сплати суми заборгованості достроково.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність обчислюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу строку позовної давності.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатись про порушення свого права.

Строк дії договору про надання споживчого кредиту від 08 жовтня 2007 року закінчився 08 жовтня 2014 року.

У зв`язку із закінченням строку дії договору 08 жовтня 2014 року, позивачем втрачено право нарахування відсотків за кредитним договором.

Надсилаючи повідомлення 13.06.2013 року щодо сплати суми заборгованості достроково, позивач відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов договору змінив строк виконання основного зобов`язання.

Отже, позивач з дотриманням позовної давності міг пред`явити позов до ОСОБА_1 , починаючи від дати невиконання боржником зобов`язання протягом трьох років, а саме до 25.07.2016 року, проте з позовом до суду звернувся в жовтні 2017 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічні правові висновки викладені у Постановах Верховного Суду від 18.06.2014 року у справі № 6-61 цс 14, від 03.06.2015 року.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При зверненні до суду з позовом в жовтні 2017 року, тобто більше ніж через три роки з моменту настання права вимоги, позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Відтак, оскаржуване рішення підлягає скасування з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує оскаржуване рішення та ухвалює нове рішення в разі неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 серпня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді