ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/310/20 Номер провадження 22-ц/814/1014/21Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Коротун І.В.

учасники справи:

представник позивачів - адвокат Щербак Т.О.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2021 року, ухвалене суддею Стрельченко Т.Г., повний текст рішення складено - 17 лютого 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Судівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, третя особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Судівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, третя особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх двоюрідна тітка ОСОБА_4 , яка проживала в с. Шпортьки Новосанжарського району Полтавської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з нерухомого майна. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до приватного нотаріуса Новосанжарського нотаріального округу Полтавської області Охрея М.А. з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за законом, однак постановами нотаріуса від 26.11.2019 року їм було відмовлено, оскільки відсутні документи, які підтверджують їхні родинні відносини з померлою ОСОБА_4 . Вказані обставини змусили позивачів звернутися до суду з вказаним позовом.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Судівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, третя особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що право на спадкове майно оспорює інша особа, яка не була залучена до участі у справі в якості відповідача, у зв`язку з чим заявлення позивачами позовних вимог до Судівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області є необґрунтованим. Позивачами не ставилося питання щодо заміни первісного відповідача належним відповідачем (співвідповідачем), тому суд дійшов висновку, що первісний відповідач є особою, яка не повинна відповідати за пред`явленим позовом, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Разом з тим, позивачі не позбавлені права звернутись до суду з позовом до належного відповідача, тому і право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є порушеним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачі не згодні з рішенням суду щодо не залучення ОСОБА_3 , як відповідача, а лише третьою особою у справі, права якого не є порушеними. ОСОБА_3 він не позбавлений можливості захистити порушене право самостійно, що він і зробив, звернувшись до суду з окремим позовом, розгляд якого триває до цього часу. Є неправильним висновок суду першої інстанції відносно того, що відсутні підстави для притягнення сільської ради до участі у справі як відповідача, т.я. на даний час спадкоємці як за законом, так і за заповітом не встановлені, а тому у разі не прийняття ними спадщини сільська рада буде належним відповідачем Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 14.11.2018 р. №542/1510/15-ц, від 02.12.2020 р. №638/15738/17.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу - відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03.10.2019 року (а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входять, зокрема житловий будинок, приватизована земельна ділянка площею 0,2291 га з кадастровим номером :10:001:0072, приватизована земельна ділянка площею 0,4369 га з кадастровим номером :10:001:0073 та приватизована земельна ділянка площею 3,00 га, які знаходяться у с. Шпортьки Новосанжарського району Полтавської області.

З постанов приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Охрея М.А. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.11.2019 року та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 57883046 від 10.10.2019 року) вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 10.10.2019 року заведена спадкова справа № 29/2019 (а.с. 12-14).

Також, вище зазначеними постановами нотаріуса позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують їхні родинні відносини.

Третя особа по справі ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом, на підставі ст. 1264 ЦК України також звернувся до приватного нотаріуса Охрея М.А. з документами для видачі після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, приватизовану земельну ділянку площею 0,2291 га з кадастровим номером :10:001:0072, приватизовану земельну ділянку площею 0,4369 га з кадастровим номером :10:001:0073 та приватизовану земельну ділянку площею 3,00 га, які знаходяться у с. Шпортьки Новосанжарського району Полтавської області.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц вказав, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач у справі Судівська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області не може виступати відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем є інший спадкоємець на спадкове майно померлої ОСОБА_4 , а саме третя особа ОСОБА_3 , з яким у позивачів виникли спірні правовідносини, так як останній заперечує щодо позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не спростовують висновку суду.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного позову є встановлення факту родинних відносин.

Позивачі зазначають, що від встановлення цього факту залежить їх право на спадкування після померлої ОСОБА_4 .

Про своє право на спадщину після смерті вказаної особи також заявляє ОСОБА_3 , який у даній справі є третьою особою та який також подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцт про право на спадщину за законом, оскільки ОСОБА_3 не подане рішення суду про встановлення юридичного факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (т.1 а.с. 79). Як зазначає ОСОБА_3 , він звернувся до суду з відповідним позовом.

По справі вбачається, що між позивачами та третьою особою ОСОБА_3 дійсно існує спір з приводу спадкування після смерті ОСОБА_4 . Пред`являючи даний позов, позивачі вказали відповідачемСудівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. При цьому позов не містить обгрунтування у чому саме полягає порушення прав позивачів з боку зазначеного відповідача.

ОСОБА_3 як третя особа у справі, з яким дійсно у позивачів існує спір, не має таких процесуальних прав та обов`язків, які має відповідач у справі, зокрема визнавати чи не визнавати позов, надавати свої докази тощо.

Отже, як правильно встановив суд першої інстанції, позивачі визначили неналежного відповідача у справі, не просили суд першої інстанції у порядку ст. 51 ЦПК України про заміну його належним відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про незгоду з рішенням суду щодо не залучення ОСОБА_3 , як відповідача, а лише третьою особою у справі, права якого не є порушеними, що він не позбавлений можливості захистити порушене право самостійно, що він і зробив, звернувшись до суду з окремим позовом, розгляд якого триває до цього часу, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки, як правильно встановлено судом першої інстанції, існує спір саме між позивачами та третьою особою у питанні спадкування, сільська рада у даному випадку не є належним відповідачем, по справі не вбачається, що саме вона у будь-який спосіб порушує права позивачів на спадкування, позов не містить обгрунтувань в цій частині чому саме позов слід пред`являти до сільської ради.

Доводи апеляційної скарги про те, що є неправильним висновок суду першої інстанції відносно того, що відсутні підстави притягнення сільської ради до участі у справі як відповідача, т.я. на даний час спадкоємці як за законом, так і за заповітом не встановлені, а тому у разі не прийняття ними спадщини сільська рада буде належним відповідачем, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки є припущеннями на майбутнє, у даний час фактично існує спір між особами, які вважають себе спадкоємцями, тому без його вирішення не можливо наперед говорити про участь сільської ради у разі неприйняття спадщини спадкоємцями.

Доводи апеляційної скарги про те, що аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 р. №542/1510/15-ц не заслуговують на увагу, оскільки у цій справі судами встановлено, що «інші спадкоємці заяв про прийняття спадщини та про відмову від спадщини не подавали і інформації про них немає», тобто фактичні обставини справ не є тотожними.

Також не заслуговують на увагу доводи про те, що аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 02.12.2020 р. №638/15738/17, оскільки у цій справі Верховний Суд враховув, що «особа не зверталася до суду як у цьому провадженні, так й окремо з вимогами про встановлення стосовно нього факту родинних відносин із спадкодавцем, відповідно, на час вирішення спору не виконав формальних вимог, які б надали йому правові й процесуальні можливості претендувати на спірну спадщину, тому суд визнав недобросовісними посилання відповідача на незалучення цієї особи до участі у справі як відповідача у правовій ситуації, коли ця особа не претендувала на таке майно, а отже, такі посилання відповідача спрямовані виключно не на користь третьої особи, яка залучена до участі у справі на стороні позивача, а виключно на свою користь», отже фактичні обставини справ не є тотожними. У справі, що переглядається має місце спір між позивачами та третьою особою з приводу спадкування, кожен із них подав нотаріусу заяву про спадкування, що вказує про наявність спору саме між цими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вище вказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2021 року, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2021 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов