Справа № 182/872/19
Провадження № 2/0182/996/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді - Рибакової В.В., при секретарі - Шалівській А.С., за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Івріної І.Л., відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Богач А.О., представника Виконавчого комітету Нікопольської міської ради - Філяровської О.П., розглянувши в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 06.02.2019 року звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею. (а.с.1-2), посилаючись на наступні обставини.

З 12.11.2011 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області 05.07.2017 року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею, знаходиться на її утриманні. Так як з відповідачем не знайшли згоди щодо розміру аліментів, вона звернулась до суду з позовом до про стягнення з нього аліментів на утримання їх малолітньої дитини. Вказала, що між нею та відповідачем відбуваються конфліктні ситуації у відношенні дитини. Відповідач постійно погрожує їй забрати дитину проживати з ним, маніпулює по різним питанням, забирає дитину без попередження з дитячого садочка, самостійно без узгодження з нею залишає дитину у себе. Для уникнення таких ситуацій вона звернулася до Служби у справах дітей Нікопольської міської ради для встановлення порядку прийняття участі батька у вихованні дитини. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 14.11.2018 року №878 визначено спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною через зустрічі один раз на два тижні з 17.00 год. п`ятниці до 18.00 год. неділі. Однак, незважаючи на вказане рішення, після кожної конфліктної ситуації з відповідачем він продовжує погрожувати їй, що забере дитину до себе. Визначення місця проживання дитини з нею унеможливить зловживання з боку відповідача, створить стабільну атмосферу у відношеннях з дитиною. Також зазначила, що має можливість виїжджати з дитиною за кордон до родичів для тимчасового проживання та оздоровлення дитини, так як він часто хворіє. Проте, коли потрібно нотаріальний дозвіл батька для виїзду дитини за кордон, відповідач маніпулює цим, встановлює умови, які вона повинна виконувати. Вона працює, має постійній заробіток, позитивно характеризується за місцем роботи, проживає в квартирі яка обладнана для дитини всім необхідним. У відповідача житлові умови не пристосовані для розвитку дитини та її навчання, він часто виїжджає з міста. Вважає, що визначення місця проживання дитини з матір`ю буде відповідати інтересам дитини, позитивно сприятиме психологічному і фізичному розвитку дитини. Тому, просить суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_1 за місцем її проживання.

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.03.2019 року (а.с.20-21), позовнузаяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження; відкрито провадження по справі; почато підготовче провадження; призначено проведення підготовчого засідання; зобов`язано службу у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області надати висновок щодо доцільності (або недоцільності) визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 .

16.04.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.35-39), згідно якого просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на наступні обставини. Він весь час надав та надає матеріальне утримання сину. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.02.2019 року з нього присуджено стягнути аліменти на сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку та інших доходів кожного місяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.12.2018 року. Заборгованості зі сплати аліментів не існує. У визначений рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради час він здійснював спілкування з дитиною, забирав її до себе, водив на прогулянки, грався, проводив весь вільний час, забезпечував своєю турботою, щоб дитина зростала у почутті любові, захищеності як з боку матері так і з боку батька. Вказав, що ніколи не погрожував позивачу відібранням дитини, не ставив ніяких ультиматумів. Для виїзду сина за кордон для оздоровлення він розгляне побажання позивача і можливо надасть згоду на виїзд дитини за кордон, а в разі ненадання такої згоди, позивач може оскаржити це до суду. Зазначив, що позивач власного житла не має. Він ніколи не чинив перешкоди в проживанні дитини з матір`ю, внаслідок чого спір між сторонами щодо місця проживання сина ОСОБА_3 відсутній. Тому вважає, що відсутній предмет спору.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.04.2019 року (а.с.48), вилучено з кола третіх осіб, що не заявляє самостійних вимог, службу у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області; залучено по справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, - Виконавчий комітет Нікопольської міської ради (місце знаходження: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд.3).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.10.2019 року (а.с.72-73), закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмету спору - Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю; призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.06.2020 року (а.с.100), заяву ОСОБА_2 про розгляд справи в режимі відеоконференції задоволено; судове засідання по справі вирішено провести в режимі відео конференції, проведення якої доручено Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.09.2020 року (а.с.119), відмовлено відповідачу ОСОБА_2 у проведенні судового засідання 23.09.2020 року об 11.00 год. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмету спору - Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, у режимі відеоконференції у зв`язку з відсутністю технічної можливості її проведення; роз`яснено відповідачу ОСОБА_2 його право з`явитися безпосередньо до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у судове засідання, призначене на 23.09.2020 року об 11.00 год., або подати заяву про розгляд справи без його участі.

Ухвалами Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.10.2020 року, від 27.01.2021 року, від 12.02.2021 рокусудові засідання по справі вирішено провести в режимі відеоконференції (а.с.128,148,178).

Позивач та її представник у судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та вимоги підтримали, просилиїх задовольнити. Позивач у судовому засіданні доповнила, що дитина від батька приходила в стресі, зі страхом, що батько його уведе. Син розповідав, що батько йому казав, що забере його від мами. Вважає, що між ними існує спір, який вона бажає вирішити для спокою в сім`ї. Вказала, що відповідач не мешкає в м. Нікополі. Щодо добровільного надання дозволу відповідача на виїзд дитини за кордон, зазначила, що для надання дозволу відповідач ставить ультиматуми, як, наприклад, зняття позивача з дитиною з реєстрації з квартири матері відповідача, або надає кольорові ксерокопії дозволу, а не оригінал, що з`ясовується перед самим виїздом. На даний час вона проживає разом з сином та цивільним чоловіком ОСОБА_4 у його будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Для дитини в будинку створені всі необхідні умови.

Відповідач ОСОБА_2 , його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на відсутність спору між сторонами. Відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що він не перешкоджає проживанню дитини з матір`ю. Він сплачує аліменти на утримання сина. Так, він просив, щоб позивач виписалася, так як були борги. Він не перешкоджає тимчасово виїзду дитини за кордон. Стосовно надання ксерокопії дозволу, пояснив, що оригінал був у його батьків, він потім за вимогою передав оригінал. Вказав, що позивач не дає дозволу на виїзд дитини за кордон з ним-відповідачем. Зазначив, що зараз у нього склалася інша родина. Представник відповідача зазначила, що конфлікту між сторонами з приводу місця проживання дитини з матір`ю наразі немає.

Представник виконавчого комітету Нікопольської міської ради- Філяровська О.П. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Зазначила, щовиконавчим комітетом надано висновок про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Зазначила, що до служби у справах дітей з заявами про визначення зустрічей батька з дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2 зранку звернулася мати дитини, а потім в той же день і сам батько. Вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю, що буде відповідати інтересам дитини.

Судом задоволено заяву позивача (а.с.69,70,71) про допит свідків.

Вислухавши сторони, їх представників, представника Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, допитавши свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , вивчивши матеріали справи, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування провизначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , суд прийшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що сторони з 12.11.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.07.2017 року, ухваленим по цивільній справі № 182/1760/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, розірвано (а.с.9). Рішення набуло чинності 17.07.2017 року. Вказаним рішенням встановлено, що сторони проживають окремо з 17.03.2017 року, син залишився проживати з позивачкою.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області №878 від 14.11.2018 року (а.с.10) визначено спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через зустрічі: один раз на два тижні з 17.00 п`ятниці до 18.00 неділі, включно з суботою.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.02.2019 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3 . Як вбачається з квитанцій (а.с.41-43) ОСОБА_2 сплачував аліменти на користь ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.5,11), позивач та малолітній ОСОБА_3 зареєстрованіза адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з Договору оренди квартири від 07.01.2018 року (а.с.12) між орендодавцем ОСОБА_7 та орендарем ОСОБА_1 було укладено договір оренди квартири АДРЕСА_3 , строк оренди з 01.01.2018 року по 30.11.2021 року.

Відповідно до довідки від 03.01.2021 року (а.с.167), ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з листопада 2020 року проживає за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані за адресою

АДРЕСА_4 на праві власності належить ОСОБА_4 на підставі Договору дарування від 03.09.2020 року (а.с.161-164). Вказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №222580249 від 03.09.2020 року (а.с.165-166).

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 23.03.2021 року (а.с.184), у буд. АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 (мати), ОСОБА_4 (вітчим). Будинок складається з 6 кімнат, умови проживання відповідають необхідним нормам, обладнаний сучасною побутовою технікою, вмебльован гарними меблями. У дворі є міні майданчик спортивний для дитини. Окрема кімната для дитини має двоспальне ліжко, письмовий стіл, шафи для одягу та іграшок, є достатня кількість речей сезонних, іграшок, дитячої літератури.

Згідно довідки №2510 (а.с.13), ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_4 з 01.10.2018 року на посаді менеджера, отримує заробітну плату.

Відповідно характеристики від 04.02.2019 року (а.с.14), за місцем роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Як вбачається з виписного епікризу ОСОБА_3 (а.с.15,15-на звороті), ОСОБА_3 знаходився на лікуванні у дитячому ЛОР відділенні КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №8» ДОР з 09.01.2018 року по 11.01.2018 року.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснила, що позивач є її донькою, особисто їй-свідку відповідач казав, що забере дитину. Одного разу, відповідач пішов до дитячого садка забрати дитину, але дитини в садочку не було, так як вона хворіла, тоді відповідач вчинив у позивача бійку. Зараз дитина та її дочка проживають разом з ОСОБА_4 , відносини у них дуже хороші. Підтвердила обставини щодо умов виписки позивача з дитиною з квартири матері відповідача за його умовами та щодо надання відповідачем кольорової ксерокопії дозволу на виїзд дитини, про що було з`ясовано перед поїздкою та за їх вимогою ледве встигли отримати від відповідача оригінал дозволу. Якщо б про це дізналися в аеропорту, то для дитини був би великий стрес.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні суду пояснила, що позивач є подругою (кумою), а дитина ОСОБА_3 - її хрещеником. Зі слів позивача знає, що відповідач виясняв стосунки з позивачем, у позивача ОСОБА_8 були синці на руках, які вони бачила. Після зустрічей дитини з батьком, дитина «накручена», плаче, розповідає, що батько говорить сину, що забере його,що мама погана, не любить його.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні суду пояснив, що мешкає разом з позивачем та її сином однією родиною з 2018 року. Після зустрічей з батьком дитина вертається в стресі. Відповідач вивозив дитину до м. Запоріжжя без погодження з матір`ю. Був присутній, коли дитина хворіла і не відвідувала садок, відповідач вчинив сварку на місці роботі позивача, прийшлось викликати поліцію. Зі слів позивача йому відомо, що відповідач погрожував забрати дитину до себе. І дитина після зустрічей з батьком про це розповідала.

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області № 366 від 15.05.2019 року (а.с.57) затверджено висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

З Висновку органу опіки та піклування Нікопольської міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.58,58-на звороті вбачається наступне. ОСОБА_3 відвідує комунальний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №56 комбінованого типу «Усмішка» Нікопольської міської ради Дніпропетровської області та школу раннього розвитку «Синтез». Вихованням та навчанням дитини займається матір, яка має позитивні відгуки від адміністрації дошкільного закладу. 05.10.2018 року до служби у справах дітей Нікопольської міської ради надійшло звернення ОСОБА_2 щодо перешкод з боку матері в побаченнях з дитиною. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 14.11.2018 року №878 визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_3 . Батько реалізовує своє право на виховання та спілкування з дитиною. Спеціалістами служби у справах дітей була проведена бесіда з батьками дитини щодо мирного вирішення питання. Матір малолітнього ОСОБА_9 наполягає на тому, що спір існує. Батько заперечив існування спору щодо визначення місця проживання дитини, та повідомив про те, що це питання вони спільно вирішили під час розірвання шлюбу. ОСОБА_2 надав до Нікопольського міськрайонного суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 . Враховуючи викладене, взявши до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 07.05.2019 року, орган опіки та піклування Нікопольської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст.6 СК України, малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми (15.05.2003 року), ратифікованої Україною 20.09.2006 року, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. А згідно ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Тобто, саме на батьків покладено обов`язок встановити та підтримувати контакт з дітьми та участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фактично звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 , позивач у позовній заяві виклала обґрунтування щодо наявності спору між нею та відповідачем.

Посилання відповідача на відсутність предмета спору, спростовується процесуальною поведінкою відповідача, який надав суду відзив на позовну заяву, заперечує проти задоволення позову, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що між батьками наявний спір щодо визначення місця проживання дитини.

Близькими за змістом є висновки Верховного суду, викладені у постанові від 14.07.2020 року по справі № 357/7976/18, провадження № 61-15029св19.

Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини по справі, беручі до уваги висновок органу опіки та піклування Нікопольської міської ради, враховуючи, що під час судового розгляду не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, суд врахувавши ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, висновок органу опіки та піклування Нікопольської міської ради, в якому третя особа вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір`ю, що буде відповідати інтересам дитини, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання малолітньої дитина разом з матір`ю.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений останньою при зверненні до суду з даним позовом (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 12,13,76,81,89,141,259,263,264,268,п.9, п.п.15.5п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 141,150,155,157,160,161 СК України, Конвенцією про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, Конвенцією про контакт з дітьми (15.05.2003 року), ратифікованої Україною 20.09.2006 року, Законом України «Про охорону дитинства», -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 ; місце проживання за адресою: АДРЕСА_6 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_7 ; адреса для листування: АДРЕСА_8 ), третя особа - Виконавчий комітет Нікопольської міської ради (Код , місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд.3), про визначення місця проживання дитини з матір`ю - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_1 за місцем її проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Повне судове рішення буде складене 15.04.2021 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Рибакова