12 квітня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Булах Є.М.,
секретар судового засідання Яковлєва О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до
предмет та підстави позову: про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за депозитними договорами
негайно після закінчення судового розгляду по суті, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та,-
І. Виклад позиції позивача.
16.11.2020 року представник позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за депозитними договорами, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму несплачених процентів за Договором №1499 від 25 червня 2019 року про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення, а саме: за період із 26.01.2020 по 25.06.2020 у розмірі 5 605,76 гри.; за період із 26.06.2020 по 25.00.2020 у розмірі 3 392,96 грн,; за період і з 26.09,2020 по 13.10.2020 - у розмірі 663,84 грн.; суму нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України трьох процентів річних за Договором №1499 від 25 червня 2019 року про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної смілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення, за період із 26.06.2020 по 13.10.2020 у розмірі 480,70 грн.; суму несплачений процентів за Договором №3204 від 15 листопада 2019 року про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок без можливості довнесення. а саме: за період із 15.02.2020 по 15.09.2020 у розмірі 3090,16 грн.; за період із 16.09.2020 по 13.10.2020 - у розмірі 404,32 грн.; суму у розмірі 1500,00 грн.. в рахунок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 25.06.2019 року між ОСОБА_1 та КС «Громада» (далі по тексту - спілка) був укладений Договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення №1499. В додержання виконання умов п. 1.1. Договору, позивач вніс строковий внесок (вклад) на депозитний рахунок спілки у розмірі 51 600 грн. В свою чергу, відповідач взяв на себе зобов`язання про повернення внеску та відсотків за його користування.
Відповідно до п. 1.2. вищевказаного Договору, договір укладено строком на 12 місяців, тобто, до 25.06.2020 року включно.
Згідно п. 2.2.1. Договору, процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 25, 3 % річних.
11.10.2019 року між сторонами укладено додатковий договір №1 до договору №1499 від 25.06.2019 року за яким позивач зобов`язався довнести грошові кошти у розмірі 1 757, 47 грн.
Станом на дату звернення до суду відповідачем не виконано умови договору щодо виплати процентів, які за період з 26.01.2020 року по 13.10.2020 року складають 9 662, 56 грн., що порушує майнові права та охоронювані законом інтереси позивача, умови укладеного Договору та норми чинного цивільного законодавства.
У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України з відповідача слід стягнути пеню у розмірі 3% річних від простроченої суми: за договором № 1499 у розмірі 480, 70 грн.
Крім того, 15.11.2019 року між ОСОБА_1 та спілкою був укладений Договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок без можливості довнесення №3204. В додержання виконання умов п. 1.1. Договору, позивач вніс строковий внесок (вклад) на депозитний рахунок спілки у розмірі 19 571, 19 грн. В свою чергу, відповідач взяв на себе зобов`язання про повернення внеску та відсотків за його користування.
Відповідно до п. 1.2. вищевказаного Договору, договір укладено строком на 17 місяців, тобто, до 15.04.2021 року включно.
Згідно п. 2.2.1. Договору, процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 27 % річних.
Станом на дату звернення до суду відповідачем не виконано умови договору щодо виплати процентів, які за період з 15.02.2020 року по 13.10.2020 року складають 3 494, 48 грн., що порушує майнові права та охоронювані законом інтереси позивача, умови укладеного Договору та норми чинного цивільного законодавства.
Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи.
ІІ. Процесуальні дії суду у справі.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 01.12.2021 року.
У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 18.01.2021 року.
За клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 05.02.2021 року.
За клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 02.03.2021 року.
У зв`язку з неявкою позивача розгляд справи відкладено на 12.04.2021 року.
Позивач в судове засідання не з`явився, адвокат Тригубенко Ю.П. діючи в його інтересах 12.04.2021 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у відсутності сторони позивача у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.
Судом встановлено, що 25 червня 2019 року між спілкою та ОСОБА_1 укладено договір №1499, за умовами якого вкладник вносить строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти та внесок на умовах та в порядку, встановленому цим Договором. Договір укладено на 12 міс., тобто до 25.06.2020 року.
Відповідно до п. 2.1.1. Договору вкладу вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 51 600, 00 грн.
За п. 2.2.1 процентна ставка за договором встановлюється у фіксованому розмірі 25, 3 % процентів річних.
Виплата процентів здійснюється щомісячно на вимогу вкладника, що пред`являється в усній або письмовій формі (п. 2.3.3 Договору).
На виконання умов договору вкладу позивачем внесені грошові кошти в сумі 51 600, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №2877 від 25.06.2019 року.
Додатковим договором №1 до Договору №1499 від 11.10.2019 року п. 2.1.1. Договору викладено у наступній редакції: «Розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі. Вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 53 357, 47 грн.»
На виконання умов Додаткового договору позивачем внесені грошові кошти в сумі 1 750, 47 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №5149 від 11.10.2019 року.
Згідно наданих позивачем розрахунків за Договором №1499 заборгованість за процентами: за період з 26.01.2020 по 25.06.2020 року 5 605, 76 грн.; за період з 25.06.2020 по 25.09.2020 року 3 392, 96 грн.; за період з 26.09.2020 по 13.10.2020 року 663, 84 грн..
Згідно наданих позивачем розрахунків за Договором №1499 заборгованість за процентами (3% річних): за період з 26.06.2020 по 13.10.2020 року 480, 70 грн..
15 листопада 2019 року між спілкою та ОСОБА_1 укладено договір №3204, за умовами якого вкладник вносить строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти та внесок на умовах та в порядку, встановленому цим Договором. Договір укладено на 17 міс., тобто до 15.04.2021 року.
Відповідно до п. 2.1.1. Договору вкладу вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 19 571, 19 грн.
За п. 2.2.1 процентна ставка за договором встановлюється у фіксованому розмірі 27 % процентів річних.
Виплата процентів здійснюється щомісячно на вимогу вкладника, що пред`являється в усній або письмовій формі (п. 2.3.3 Договору).
На виконання умов договору вкладу позивачем внесені грошові кошти в сумі 19 571, 19 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №5685 від 15.11.2019 року.
Згідно наданих позивачем розрахунків за Договором №3204 заборгованість за процентами: за період з 15.02.2020 по 15.09.2020 року 3 090, 16 грн.; за період з 16.09.2020 по 13.10.2020 року 404, 32 грн..
Письмові вимоги позивача від 03.08.2020 року про повернення внеску (вкладу) за договорами залишилася без реагування та відповідно й без задоволення, що сторонами не оспорено в ході розгляду справи.
ІV. Оцінка Суду.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 3, 6, 11, 525, 627, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди).
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.
Згідно з ч.ч.1, 3, 5, 6 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки», членами кредитної спілки можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України, об`єднані хоча б за однією з ознак, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону, мають повну цивільну дієздатність, з урахуванням обмежень, передбачених частиною другою цієї статті. Прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв`язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок. У разі коли вступний та обов`язковий пайовий внески сплачено у різні дні, першим днем членства вважається день сплати обов`язкового пайового внеску. Днем припинення членства у кредитній спілці вважається день прийняття загальними зборами членів кредитної спілки або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення.
Члени кредитної спілки мають право: брати участь в управлінні справами кредитної спілки, обирати та бути обраними до її органів управління; вносити пропозиції на розгляд органів управління кредитної спілки; одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися іншими послугами, які надаються членам кредитної спілки відповідно до її статуту; одержувати інформацію про діяльність кредитної спілки, ознайомлюватися з річними балансами, фінансовими звітами, протоколами засідань органів управління кредитної спілки та іншими документами щодо діяльності кредитної спілки; одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки; вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому цим Законом та статутом кредитної спілки (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про кредитні спілки»).
Статтею 23 Закону України «Про кредитні спілки» визначено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності.
Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо.
Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об`єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом.
Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами.
Внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. (п. 26.1 Статуту)
Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором.
Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
У відповідності до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Частиною 2 статті 1060 ЦК України передбачено, що незалежно від того чи був укладений договір банківського вкладу на умовах видачі вкладу на першу вимогу чи на умовах повернення вкладу із закінченням встановленого договором строку, банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення.
Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
У разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, заміна умов зобов`язання, виплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконанням сторонами.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.
З урахуванням приписів законодавства, умов договору та наданих позивачем доказів, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог до відповідача про стягнення вкладу та відсотків за користування вкладом.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли договірні зобов`язання. Позивач виконав умови договору у повному обсязі, а відповідач ні. Позивач звернувшись до відповідача із вимогою про повернення депозитних внесків та відсотків нарахованих за договорами, відповіді та грошові кошти не отримав.
За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи, що проценти за укладеними між сторонами договорами позивачу повернуто не було, беручи до уваги, що відповідачем відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог суду не надано та сприймаючи наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків за договорами №1499 від 25.06.2019 року та №3204 від 15.11.2019 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України суд виходить з наступного.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.
Отже, враховуючи встановлені обставини, з огляду на те, що строк дії договору №1499 від 25.06.2019 року закінчився 26.06.2020 року, відповідачем умови договору виконуються неналежним чином у зв`язку із чим виникла заборгованість за несплаченими відсотками, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних за неналежне виконання умов договору №1499 від 25.06.2019 року у розмірі 480, 70 грн., відповідають приписам ст. 625 ЦК України з огляду на що вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
V. Заходи забезпечення позову (заяви).
Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
У відповідності до Закону України «Про судовий збір» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язанні з порушенням їх прав.
Ураховуючи приписи закону та приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову про захист прав споживачів до суду, беручи до уваги прийняте у справі рішення про задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» на час звернення до суду із позовом у розмірі 840,80 грн.
Крім того, позивачем заявлено про відшкодування судових витрат понесених ним на оплату правничої допомоги.
З долучених до матеріалів справи доказів встановлено, що позивачем понесено судові витрати на правову допомогу у розмірі 1 500, 00 грн., вирішуючи питання про їх розподіл, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Суд вважає понесені позивачем витрати на правову допомогу дійсними, необхідними, розумними, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, а отже доведеними та такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судових втрат.
Керуючись ст. ст. 141, 155, 180, 195, 196 СК України, ст. ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 18, 19, 76, 81, 89, 133, 178, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 274-284, 353-355, 430 ЦПК України, суд,-,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Повний текст рішення складено 12.04.2021 року.
Суддя Є.М. Булах