Справа № 656/711/19
Номер провадження 2/656/2/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року Іванівський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.М.

за участі:

секретаря судових засідань Костенко Н.С.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Пестрецової Р.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванівка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Іванівської селищної ради Херсонської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Дочірнє підприємство «Херсонський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», фізична особа - підприємець ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, скасування державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

В С Т А Н О В И В :

У листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Іванівської селищної ради Херсонської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Дочірнє підприємство «Херсонський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі- ДП «Херсонський облавтодор») та фізична особа - підприємець ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування рішення ради, скасування державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником житлового будинку з належними господарчими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який успадкувала ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті матері ОСОБА_4 .

Належний позивачу житловий будинок розташований на не приватизованій земельній ділянці площею 0,17 га, яка була виділена її матері ОСОБА_4 в установленому законом порядку.

Земельна ділянка, якою позивач користується, межує із земельними ділянками ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 та ДП «Херсонський облавтодор» по АДРЕСА_3 .

Позивач зазначає, що у період з серпня по вересень 2019 року відповідачем ОСОБА_2 , без погодження з нею та пред`явлення для ознайомлення правовстановлюючих документів, було здійснено самовільне встановлення металевих стовпчиків, облаштування паркану та металевої огорожі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . В процесі цього будівництва відповідач змінив фактичні межі земельних ділянок в сторону збільшення своєї земельної ділянки, зменшивши відстань від її будинку до межі з 1,5м. до 50см., що призвело до зменшення фактичних розмірів та конфігурації її земельної ділянки, та створення їй перешкод у користуванні нерухомим майном та унеможливило прохід до паркану та під`їзд до її городу для його обробки.

В подальшому позивач дізналась, що рішенням сесії Іванівської селищної ради Херсонської області від 02.05.2019 року №594 затверджено для ОСОБА_2 технічну документацію та передано у власність земельну ділянку площею 0,12 га, (кадастровий номер :001:0281), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Проте, дане рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки даним рішенням затверджено технічну документацію на частину ділянки, яка не перебувала у користуванні ОСОБА_2 , за рахунок фактичного зменшення до 0,02 га та зміни конфігурації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка на законних підставах перебувала у користуванні позивача.

Після розроблення позивачем у вересні 2019 року проекту технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 , було виявлено, що проект виготовлено на земельну ділянку розміром 0,15 га, а не 0,17 га.

Вважає, що Іванівська селищна рада приймаючи це рішення не врахувала, що в технічній документації, відсутні будь-які первісні дані щодо розміру земельної ділянки ОСОБА_2 станом на дату придбання нерухомого майна та станом на дату подання заяви про розробку технічної документації, зокрема, відсутня сторінка з планом земельної ділянки по АДРЕСА_2 ; до технічної документації внесено неправдиві дані щодо наявності огорожі з сітки-рабиці між домоволодіннями по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Станом на дату затвердження технічної документації вказаної огорожі та паркану не було взагалі. Крім того, межа земельної ділянки, на яку розроблена та затверджена технічна документація жодним чином не збігається з огорожею, яка була самовільно встановлена ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що при складанні Технічної документації її розробником ФОП ОСОБА_3 не були дотримані вимоги п.3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376, зокрема, щодо закріплення межовими знаками меж земельних ділянок в натурі в присутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання не складався.

Просить суд визнати протиправним та скасувати рішення ХХІ сесії Іванівської селищної ради Херсонської області VII скликання від 02.05.2019 року №594 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) громадянину ОСОБА_2 ».

Скасувати державну реєстрацію виникнення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0281, площею 0,12 га, здійснену управлінням економічного, агропромислового розвитку та інфраструктури Іванівської районної державної адміністрації 15.05.2019 року, номер запису про право в державному реєстрі прав - 31650632.

Зобов`язати ОСОБА_2 , усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 нерухомим майном та земельною ділянкою у розмірі 0,1700 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу за власний рахунок паркану та металевої огорожі загальною довжиною 70 метрів, споруджених в АДРЕСА_1 між домоволодіннями по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 11 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з призначенням по справі підготовчого судового засідання (а.с.194, том 1).

25.11.2019 року відповідачем - Іванівською селищною радою Херсонської області подано відзив на позовну заяву (а.с.5-10, том 2), в якому зазначає, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення ХХІ сесії Іванівської селищної ради Херсонської області VII скликання №594 від 02.05.2019 року, який є актом індивідуальної дії, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. ОСОБА_2 розробивши технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,12 га, за адресою: АДРЕСА_2 , звернувся до селищної ради з заявою про її затвердження, яка була розглянута та рішенням сесії селищної ради №594 від 02.05.2019 року було затверджено цю технічну документацію та передано ОСОБА_2 безоплатно у власність вищевказану земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Доводи позивача про те, що фактичний загальний розмір земельної ділянки, яка перебуває в її користуванні зменшився, є безпідставними, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення селищна рада не була наділена повноваженнями технічного вимірювання фактичних розмірів земельних ділянок, які перебувають у користуванні осіб, викреслювати їх межі чи встановлювати розподільні знаки. У спірних земельних правовідносинах селищна рада виконує розпорядчу функцію, зокрема, надає згоду на розробку і затверджує вже розроблену відповідними суб`єктами документацію із землеустрою, або ж відмовляє в цьому у передбачених законом випадках.

Просить відмовити в задоволенні позову в частині визнання протиправним та скасування рішення ХХІ сесії Іванівської селищної ради Херсонської області VII скликання від 02.05.2019 року №594.

Згідно відзиву на позовну заяву відповідача ОСОБА_2 та доповнень до нього, (а.с.23-29, 169-171, том 2), вбачається, що останній позов не визнає повністю за необгрунтованістю, зазначає, що він придбав житловий будинок АДРЕСА_2 в 1988 році, де при будинку в його користуванні перебувала земельна ділянка площею 0,12 га, яка з усіх боків була загороджена загородою, а саме металевою сіткою-рабиця. Рішенням Іванівської селищної ради Херсонської області №72 від 28.12.1999 року йому надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,12 га. Внаслідок конфліктних ситуацій, які почали виникати між позивачем щодо меж земельної ділянки, він звернувся до ФОП ОСОБА_3 для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо його земельної ділянки, площею 0,12 га, яка була затверджена рішенням сесії селищної ради № 594 від 02.05.2019 року та передано йому у власність вказану земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку. При встановлені нової огорожі, на місці старої, ним не здійснилося ні зменшення розміру, ні факту вилучення земельної ділянки позивача, що знаходилась у її користуванні. Оскільки частина обмостки позивача знаходилася на території його земельної ділянки, він змушений був вмонтувати два стовпчики огорожі у частину обмостки позивача, ледве її зачипаючи. Нова огорожа була встановлена на місці попередньої у відповідності з офіційними вимірами технічної документації, яку здійснив ФОП ОСОБА_3 , без межових знаків, у зв`язку з тим, що межа, згідно технічної документації, співпадає з колишньою межою. Крім того, під час виготовлення технічної документації, він робив декілька спроб погодити технічну документацію із землеустрою з позивачем, як користувачем суміжною земельної ділянки, проте остання відмовилася проставити свій підпис в акті погодження меж земельної ділянки, про що було складено відповідний акт представниками селищної ради. Посилання позивача, що межа його земельної ділянки визначена із суттєвою накладкою на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні позивача є необґрунтованими та безпідставними, оскільки на даний час жодної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 у позивача немає. Відповідно до рішення №136 від 25.11.1999 року, на яке посилається позивач, ОСОБА_4 , яка мешкала по АДРЕСА_1 , була виділена земельна ділянка площею 0,02 га для ведення особистого підсобного господарства. Вказаним рішенням земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,17 га не виділялось. Конфігурація земельної ділянки не може визначатися по технічному паспорту на житловий будинок. Жодними доказами наданими позивачем не підтверджено зменшення відстані між будинками з 1,5 м. до 0,50 см. Розроблена ФОП ОСОБА_3 технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, за якою здійснювалося формування земельної ділянки, площею 0,15 га позивача ОСОБА_1 не затверджена, оскільки не передавалася останньою на її затвердження до органу місцевого самоврядування, речове право на цю земельну ділянку за позивачем не зареєстровано, оскільки технічна документація була виготовлена саме в межах норм передбачених ст.121 ЗК України (в селищах - не більше 0,15 га), і ним, який отримав у власність земельну ділянку меншу ніж передбачено цією нормою закону, жодним чином не порушувалось право позивача на земельну ділянку. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

25.11.2019 року третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дочірнім підприємством «Херсонський облавтодор» надано до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що План зовнішніх меж земельної ділянки, (землі ДП «Херсонський облавтодор»), наданий позивачем до позову, повністю відповідає за конфігурацією земельній ділянці, яка надана ДП «Херсонський облавтодор», що підтверджується Технічною документацією із землеустрою та Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою ДП «Херсонський облавтодор» (а.с.17-21, том 2).

Ухвалою суду від 16.03.2020 року витребувано з КП «Генічеське бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційні справи на будинок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та з Іванівської селищної ради відомості земельно-кадастрової книги щодо розмірів земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

Ухвалами суду від 20.08.2020 року витребувано у Головного управління Держгеокадастру та ОСОБА_2 технічну документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,12 га по АДРЕСА_2 , та з Іванівської селищної ради відомості поземельної книги за період з 1991 по 1999 рр про передачу присадибної ділянки по АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 27.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.93, том 3).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити, доповнивши тим, що з інвентаризаційної справи №811 на будинок АДРЕСА_1 підтверджується, що за ОСОБА_1 та попередніми власниками була закріплена земельна ділянка розміром 0,17га. для обслуговування житлового будинку та чітко зазначається ширина земельної ділянки з боку АДРЕСА_4 30,40 м., так відстань від будинку АДРЕСА_1 до межі сусідньої земельної ділянки - 1,5 м. Отже, в оскаржуваному рішенні Іванівської селищної ради від 02.05.2019 року №594 зазначені недостовірні дані щодо меж земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0281 та щодо наявності сітки-рабиці між її домоволодінням та ОСОБА_2 . В матеріалах інвентаризаційної справи №826 на будинок АДРЕСА_2 відсутні схема розташування будівель і споруд на земельній ділянці, та наявність лінійних споруд, зокрема сітки-рабиці, які б відповідали конфігурації та межам земельної ділянки, зазначеній в Технічній документації на земельну ділянку ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Пестрецова Р.Г. в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на заперечення викладені у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача - Іванівської селищної ради Херсонської області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника відповідача (а.с.13-14, том2).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дочірнє підприємство «Херсонський облавтодор» у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без часті представника підприємства, проти задоволення позову не заперечує (а.с.16, том2).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа - підприємець ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом «г» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачені у статтях 186, 186-1 ЗК України.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, площею 85,8 кв.м, з належними господарчими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.01.2018 року, виданого державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Херсонської області (а.с.33 том 1). Право власності на житловий будинок зареєстровано 16.01.2018 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 16.01.2018 року (а.с.38-39, том1).

За даними поземельної книги по Іванівській селищній раді Херсонської області, належний позивачу житловий будинок розташований на не приватизованій земельній ділянці площею 0,17 га., яка була надана в користування колишньому власнику житлового будинку - ОСОБА_4 (а.с. 40 том 1, а.с.5-9 том 3).

Рішенням виконавчого комітету Іванівської селищної ради Херсонської області №136 від 25.11.1999 року, виділено ОСОБА_4 , мешканки АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,02 га ріллі для ведення особистого підсобного господарства (а.с.232-238 том 2).

Рішенням Іванівської селищної ради Херсонської області №72 від 28.12.1999 року ОСОБА_4 надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,17 га (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21-23 том 3).

23.02.1988 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу придбав у ОСОБА_6 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який розташований на землях колгоспу «Радянська Україна» (а.с. 157-159 том 1). Право власності на житловий будинок зареєстровано 23.02.1988 року в Генічеському бюро технічної інвентаризації за №971 (інвентарна справа №661).

За даними земельно-кадастрової книги по Іванівській селищній раді Херсонської області, за домоволодінням належним ОСОБА_2 рахується земельна ділянка площею 0,12 га, розмір якої не змінювався з 1988 року (а.с.32, 41-42 том 2, а.с.6-9 том 3).

Рішенням Іванівської селищної ради Херсонської області №72 від 28.12.1999 року ОСОБА_2 надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,12 га (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.31 том 2, а.с.21-23 том 3).

Указані земельні ділянки сторін мають спільну межу.

Згідно рішенням сесії Іванівської селищної ради Херсонської області №18 від 03.12.2015 року, перейменовано АДРЕСА_4 на АДРЕСА_4 (а.с.165 том 1).

На замовлення ОСОБА_2 виготовлена технічна документація ФОП ОСОБА_3 із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.32-59 том 3).

В матеріалах технічної документації, виготовленої на ім`я ОСОБА_2 , наявний кадастровий план земельної ділянки, у якому міститься опис її меж за кадастровим номером :01:001:0281. Суміжними землевласниками (землекористувачами) відповідно до кадастрового плану є: від А до Б - землі Іванівської селищної ради; від Б до В - земельна ділянка ОСОБА_1 ; від В до Г - землі Іванівської селищної ради; від Г до А - земельна ділянка ОСОБА_7 , відомості про обчислення площі земельної ділянки, яка склала 0,12 га, з визначенням внутрішніх, дирекційних кутів, відстані та координат в метрах. Вершини земельної ділянки закріплені межовими знаками (металеві стовпчики).

ФОП ОСОБА_3 складено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 07.10.2018 року, відповідно до якого межі земельної ділянки площею 0,12 га по АДРЕСА_2 , збігаються зі штучними лінійними спорудами (вздовж бетонної та металевої огорожі) внаслідок чого замовник ОСОБА_2 виявив бажання не закріплювати межі межовими знаками, так як межі земельної ділянки співпадають з огорожею (заява ОСОБА_2 від 03.10.2018 р) /а.с.175 том 1/. Під час складання даного акту були присутні суміжні землевласники/землекористувачі, зокрема, голова Іванівської селищної ради Херсонської області ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які претензій до існуючих меж земельної ділянки не заявили. Позивач ОСОБА_1 , як користувач суміжної земельної ділянки, від підпису даного акту відмовилась, про що було складено акт представниками Іванівської селищної ради.

Рішенням ХХІ сесії Іванівської селищної ради Херсонської області VII скликання від 02.05.2019 року №594 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,12 га., (кадастровий номер :01:001:0281), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (землі житлової та громадської забудови Іванівської селищної ради) та передано ОСОБА_2 безоплатно у власність вищезазначену земельну ділянку (а.с.99-100, том3).

15.05.2019 року державним реєстратором Управління економічного, агропромислового розвитку та інфраструктури Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,12 га (кадастровий номер :01:001:0281), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою; АДРЕСА_2 /запис про право власності №31650632/, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.33 том 2).

Позивачем ОСОБА_1 до позову надано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,15 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (землі житлової та громадської забудови), яка незатверджена в установленому законом порядку і кадастровий номер земельній ділянці площею 0,15 га не присвоєний (а.с.61-98 том 1).

Як зазначила позивач в судовому засіданні технічна документація із землеустрою для затвердження до селищної ради нею не надавалась, оскільки документація була розроблена на земельну ділянку площею 0,15 га, а їй згідно документів передано у користування 0,17 га. Замовлення виготовлення технічної документації у іншій організації не здійснювала внаслідок скрутного матеріального становища.

Свідок ОСОБА_7 в суді показала, що вона є власником суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_7 . При погодженні ОСОБА_2 меж земельної ділянки вона ставила підпис у відповідному акті. Між будинками позивача та відповідача була огорожа, проте сітки-рабиці не було.

Свідок ОСОБА_9 в суді показала, що є сусідкою позивача, між будинками сторін наявна обмостка позивача.

Свідок ОСОБА_10 в суді показав, що між будинками сторін ніякої металевої загороди не існувало, стовпчиків не було. Межою між ділянками був штахет та стіна літньої кухні. Коли ОСОБА_2 рушив обмостку матері, встановлюючи нову загороду, то повідомив, що встановлює її згідно документів держгеокадастру. ОСОБА_2 звертався до його матері з проханням погодити межі земельної ділянки, проте його мати повідомила, що зробить це після здійснення замірів земельної ділянки землевпорядником та спеціалістом в її присутності. Акт погодження меж земельної ділянки його мати не підписувала, з наведених підстав.

Свідок ОСОБА_11 в суді показала, що у травні 2019 року її чоловік ОСОБА_2 приватизував земельну ділянку площею 0,12 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 . Після цього чоловік вирішив замінити стару огорожу (штахетний паркан, стовпчики) наявну між сусідами. ОСОБА_2 запропонував чоловіку позивача зробити це разом, проте останній відмовився. У 2018 року її чоловік узгоджував межі земельної ділянки з сусідами. ОСОБА_7 погодила межі та підписала акт, а позивач відмовилась. Її чоловік звернувся до селищної ради з проханням роз`яснити позивачу порядок погодження меж земельної ділянки та підстави набуття ним право власності на земельну ділянку. В приміщенні селищної ради ОСОБА_1 було надано технічну документацію із землеустрою для ознайомлення, проте остання в присутності представників селищної ради відмовилась підписати акт погодження меж земельної ділянки, про що було складено акт відмови від підписання представниками селищної ради.

Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

На виконання вказаної статті наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (далі - Інструкція), пунктом 3.12 якої передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 28 березня 2018 року прийнято постанову у справі № 681/1039/15-ц, у якій суд зазначив, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Тобто, при добросовісному виконанні набувачем земельної ділянки обов`язків щодо узгодження меж з користувачами чи власниками суміжних земельних ділянок, у разі, якщо користувач чи власник суміжної земельної ділянки безпідставно ухилився від погодження меж та не підписав акт, сама відсутність такого акта погодження меж не свідчить про незаконність рішення про затвердження проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки у власність.

Позивач в судовому засіданні підтвердила ту обставину, що у грудні 2018 року ОСОБА_2 пропонував їй узгодити межі земельної ділянки та підписати відповідний акт, проте вона відмовилась, оскільки їй не було надано технічної документації на ознайомлення. Після запрошення та з`явлення позивача до приміщення Іванівської селищної ради для узгодження та підписання акту погодження меж, остання також відмовилась, мотивуючи тим, що складена технічна документація на земельну ділянку ОСОБА_2 порушує межі її земельної ділянки. Факт відмови позивача від погодження меж та підписання акту зафіксовано актом складеним у грудні 2018 року комісією у складі депутатів Іванівської селищної ради Херсонської області Щастливою В.С., Щербатько О.В. та спеціаліста І категорії відділу земельних відносин Іванівської селищної ради Мельник Д.Т. (а.с.174 том 1, а.с.242 том 2).

Згідно висновку експерта з питань землеустрою №20-735 від 30.10.2020 року проведеного на замовлення представника відповідача ОСОБА_2 (а.с.73-80, том3), вбачається, що на вирішення експерта були поставлені питання: щодо відповідності розробленої ФОП ОСОБА_3 технічної документації на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0281, яка належить ОСОБА_2 та порядок її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам нормам з питань землеустрою та землекористування; та чи відповідає фактичне землекористування земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0281 правовстановлюючим документам, документації із землеустрою на земельну ділянку та нормативно-правовим актам. Для проведення даної експертизи ОСОБА_2 було надано експерту оригінал технічної документації із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0281.

За результатами проведення експертизи встановлено, що розроблена ФОП ОСОБА_3 технічна документація на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 , кадастровий номер :01:001:0281, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по АДРЕСА_2 , та порядок її затвердження в цілому відповідають вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування чинного станом на 02.05.2019 року (питання 1).

В результаті співставлення експертом відомостей про межі та площу земельної ділянки в натурі (на місцевості) з її межами та площею, визначеними в документації із землеустрою, встановлено, що фактичне землекористування земельної ділянки ОСОБА_2 , з кадастровим номером :01:001:0281, не відповідає правовстановлючим документам, документації із землеустрою на земельну ділянку та нормативно-правовим актам, оскільки збільшено на 7 кв.м. зі сторони суміжного землевласника (землекористувача) ОСОБА_7 (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0182) /питання 2/.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Позивач ОСОБА_1 , заявляючи вимоги про визнання протиправним та скасування рішення сесії селищної ради №594 від 02.05.2019 року, посилалася на те, що даним рішенням порушується право на користування її земельною ділянкою, яка знаходиться в межах земельної ділянки, на яку ОСОБА_2 отримав право власності, технічна документація була складена з порушенням вимог земельного законодавства. Проте, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надала.

Доводи позивача про те, що жодними документами не підтверджено, що ОСОБА_2 станом на дату замовлення та затвердження технічної документації із землеустрою мав у фактичному користуванні земельну ділянку, площею 0,12 га є необґрунтованими та голослівними, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_13 до замовлення технічної документації мав у фактичному користуванні земельну ділянку площею 0,12 га за адресою АДРЕСА_2 , яка була виділена йому для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розмір якої не змінювався з 1988 року, що підтверджується даними земельно-кадастрової книги по Іванівській селищній раді Херсонської області, рішенням Іванівської селищної ради Херсонської області №72 від 28.12.1999 року, яким було надано ОСОБА_2 дозвіл на приватизацію цієї присадибної ділянки розміром 0,12 га.

Посилання позивача на те, що при складанні технічної документації її розробником не були дотримані вимоги п.3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18.05.2010 р. № 376 , щодо повідомлення її, як землекористувача суміжної земельної ділянки, для закріплення меж земельної ділянки, не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено та не заперечується позивачем, що остання була обізнана про розроблення ОСОБА_2 технічної документації, відповідач повідомляв позивача про необхідність погодження меж земельної ділянки та остання була присутня в Іванівській селищній раді, куди була запрошена для вирішення цього питання, проте безпідставно ухилилася від погодження меж земельної ділянки та не підписала акт.

Розроблена ФОП ОСОБА_3 технічна документація на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 , кадастровий номер :01:001:0281, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по АДРЕСА_2 , та порядок її затвердження відповідають вимогам земельного законодавства чинного станом на 02.05.2019 року, що також підтверджується висновком експерта з питань землеустрою №20-735 від 30.10.2020 року. Відповідачу була передана у власність земельна ділянка площею 0,12 га, тобто в межах норм передбачених ст.121 ЗК України (в селищах - не більше 0,15 гектара), рішення прийнято в установленому законом порядку та уповноваженим на те органом.

Крім того, враховуючи, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,15 га в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 , за якою здійснювалося формування земельної ділянки позивача ОСОБА_1 , не була передана останньою на затвердження та речове право на земельну ділянку за останньою не зареєстроване, тому відсутні підстави вважати, що право позивача на отримання безоплатно у власність земельної ділянки було порушено відповідачем ОСОБА_2 .

Тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення сесії Іванівської селищної ради №594 від 02.05.2019 року та відповідно вимоги щодо скасування державної реєстрації виникнення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0281 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо посилання представника Іванівської селищної ради Херсонської області у відзиві на позов на те, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення сесії Іванівської селищної ради Херсонської області №594 від 02.05.2019 року, який є актом індивідуальної дії, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, то суд зазначає наступне.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Вимоги про визнання рішення незаконним мають розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникнуло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

У такому разі вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникнуло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Такий правовий висновок був зроблений Великою Палатою Верховного Суду при розгляді справи № 536/158/16-ц від 18.11.2018 року.

Предметом позову ОСОБА_1 є земельна ділянка, яка, на її думку, неправомірним рішенням Іванівської селищної ради була передана у власність ОСОБА_2 та на яку у останнього виникнуло право власності, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Тобто, на час подання позову та розгляду справи у суді існувало речове право відповідача ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що якщо в результаті прийняття рішення суб`єктом владних повноважень особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позовні вимоги стосуються одного і того самого предмету позову та нерозривно між собою пов`язані.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні позивачу нерухомим майном та земельною ділянкою у розмірі 0,17 га по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу паркану та металевої огорожі довжиною 70 метрів, споруджених між домоволодіннями по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , то суд прийшов до наступного висновку.

Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з пунктом «б» частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до вимог статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Згідно з частиною першою статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Відповідно до положень статті 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Судом встановлено і це визнається відповідачем ОСОБА_2 , останнім після оформлення права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 була встановлена металева огорожа та паркан між домоволодіннями по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Дана огорожа встановлена на місці старої, що вбачається з наданих сторонами та долучених до матеріалів справи фотознімків та відеозапису. Як зазначено вище, межі земельної ділянки межовими знаками не закріплювалися, оскільки збігалися зі штучними лінійними спорудами (вздовж бетонної та металевої огорожі).

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки не заперечували щодо наявності між будинками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 огорожі.

Посилання позивача в позовних вимогах про те, що в процесі самовільного будівництва огорожі між будинками, відповідач ОСОБА_2 змінив фактичні межі земельних ділянок в сторону збільшення своєї земельної ділянки, зменшивши відстань від її будинку до межі з 1,5м. до 50см., що призвело до зменшення фактичних розмірів та конфігурації її земельної ділянки та створив їй перешкоди у користуванні нерухомим майном, що унеможливило прохід до паркану та під`їзд до її городу для його обробки, належними та допустимими доказами останньою не підтверджені. Крім того, спростовуються висновком експерта №20-735 від 30.10.2020 року, відповідно до якого за наслідками співставлення експертом відомостей про межі та площу земельної ділянки в натурі (на місцевості) з її межами та площею, визначеними в документації із землеустрою, фактичне землекористування земельної ділянки ОСОБА_2 , з кадастровим номером :01:001:0281 збільшено на 7 кв.м. зі сторони суміжного землевласника (землекористувача) ОСОБА_7 (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0182), а не позивача ОСОБА_1 .

Окрім цього, наявними в матеріалах справи технічними паспортами на житловий будинок позивача по АДРЕСА_1 , не підтверджується зменшення відстані між будинками з 1,5 до 0,5 см., оскільки вказані документи не містять відповідної інформації.

Доводи позивача щодо визнання висновку експерта №20-735 від 30.10.2020 року неналежним доказом, з тих підстав, що ОСОБА_2 всупереч ухвали суду про витребування доказів, було надано оригінал технічної документації із землеустрою експерту для проведення експертизи, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Даний висновок експерта сумнівів у суду не викликає, його було складено для подання до суду, судовий експерт про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок або за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків був обізнаний (а.с.73 зворот том 3).

У зв`язку з цим, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовні вимоги в цій частині, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено у повному обсязі, тому вимоги про стягнення з відповідачів судових витрат по сплаті судового збору також не підлягають задоволенню.

Згідно ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк, для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

З огляду на вищевикладене та заявлення представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Пестрецовою Р.Г. у судових дебатах клопотання про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 понесених останнім судових витрат при розгляді даної справи, суд вважає необхідним призначити судове засідання, після ухвалення рішення по суті позовних вимог, для вирішення питання щодо стягнення з позивача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 81, 141,259, 265, 268, 279 ЦПК України, ст.ст.78, 79, 81, 93, 106,116,118, 121, 126,186, 186-1, 152 ЗК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Іванівської селищної ради Херсонської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Дочірнє підприємство «Херсонський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», фізична особа - підприємець ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, скасування державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Іванівського районного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 09.04.2021 року.

Призначити судове засідання для вирішення клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат на 13 квітня 2021 року о 13 год. 00 хв. та встановити відповідачу строк протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду надати письмову заяву щодо розміру понесених ним судових витрат.

Суддя Т.М. Ковальчук