Провадження №2/521/926/21
25 березня 2021 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря Шагаки О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому просила визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратила право користування будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позов обґрунтований наступними обставинами. ОСОБА_1 є власником будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Свого часу, у вказаному будинку було зареєстровано колишнього чоловіка матері позивача ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що ОСОБА_2 з січня 2019 року у вказаному будинку не проживає. Крім того вказала, що у належному їй будинку зареєстровані та не проживають ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають у вказаному будинку з 1990 року, а ОСОБА_3 з 2017 року. Позивач зазначає, що відповідачі будинком не цікавляться, комунальних послуг не сплачують, кореспонденцію за вказаною адресою не отримують, особистих речей у будинку не мають.
Позивач у відкрите судове засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просила розгляд справи проводити у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Вказала, що на допиті свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не наполягає.
Відповідачі про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток, відзив на позов до суду не надали, в судові засідання не з`являлись, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність не подавали.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з тим, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, та відповідачами не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечення позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, є власником будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).
Право власності позивача на вказаний будинок також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 49373316 від 08.12.2015 року (а.с. 13).
Відповідно до паспорта ОСОБА_1 , остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 08 вересня 2017 року (а.с. 9).
Із Довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку № П5-164636-ф/л, виданої Департаментом надання адміністративних послуг ОМР вбачається, що у вказаному будинку окрім позивача та її матері ОСОБА_8 , зареєстровані відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 14).
Встановлено, що ОСОБА_2 , набув право користування будинком АДРЕСА_1 , та був зареєстрований в ньому, як чоловік матері позивача, проте з січня 2019 року у будинку, належному позивачу не проживає.
Відповідно до Довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку № П5-164636-ф/л вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 набули право користування вказаним будинком до настання права власності позивача, отже були зареєстровані у ньому зі згоди переднього власника.
Позивач вказує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають у вказаному будинку з 1990 року, а ОСОБА_3 з 2017 року. Будинком не цікавляться, комунальних послуг не сплачують, кореспонденцію за вказаною адресою не отримують, особистих речей у будинку не мають.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із припиненням права користуванням чужим майном, а тому регулюються Главою 32 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Ч. 1 ст. 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Стаття 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
ОСОБА_2 , набув право користування будинком позивача, та був зареєстрований в ньому зі згоди позивача, як член сім`ї власника будинку, а ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 як члени сім`ї колишнього власника будинку, а тому їх непроживання в будинку більше ніж один рік позбавляє їх права користування будинком, який належить на праві власності позивачу.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими, та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового засідання.
Задовольняючи позов про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, суд зауважує на тому, що зняття з реєстрації місця проживання, в силу ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» проводиться відповідними органами реєстрації на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання є дискреційними повноваженнями відповідних органів реєстрації, а рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є безумовною підставою для цих органів щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 401, 405, 406 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 142, 200, 206, 258-259, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право користування будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок по 210 (двісті десять) гривень 20 копійок з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2021 року.

Суддя: Ю.В. Тополева