Справа № 344/5428/19
Провадження № 22-ц/4808/561/21
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Бойчука І.В., Максюти І.О.

секретаря Капущак С.В.

за участю представника відповідача

адвоката Демидюк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 15 жовтня 2020 року у складі судді Пастернак І.А., постановлену в м. Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз Збут» про визнання дій щодо нарахування заборгованості за спожитий природний газ за період квітень-травень 2015 року неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості спожитого природного газу за період з березня 2015 року по травень 2015 року (включно) згідно графіків, які діяли на даний період,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут», в якому просив визнати дії ТОВ «Івано-Франківськгаз» щодо нарахування заборгованості за спожитий природний газ у його квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за період квітень-травень 2015 року неправомірними та зобов`язати ТОВ «Івано-Франківськгаз» здійснити перерахунок заборгованості спожитого ним природного газу за період з березня 2015 року по травень 2015 року (включно) згідно графіків, які діяли на даний період.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 15 жовтня 2020 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз Збут» про визнання дій щодо нарахування заборгованості за спожитий природний газ за період квітень-травень 2015 року неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості спожитого природного газу за період починаючи з березня 2015 року по травень 2015 року (включно) згідно тарифів, які діяли на даний період, закрито.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу суду подала апеляційну скаргу, в якій зіслалася на порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону.

Зазначила, що постановляючи оскаржувану ухвалу про закриття провадження у справі, суд помилково виходив з того, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2018 року у справі №344/3228/17, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року, вирішено спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. При цьому, судом не враховано роз`яснення Верховного Суду, які містяться в постанові від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18, а також те, що підстави позову у справі №344/3228/17 та в даній справі різні.

Так, у справі №344/3228/17 позивач в основу своїх позовних вимог поставив Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, а його позовні вимоги зводились до оцінки розрахунків заборгованості по сплаті за спожитий природний газ та незгоди позивача з даними розрахунками.

Водночас обґрунтування даного позову полягає в тому, що відповідач порушує положення нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок зняття показань квартирних лічильників, порядок розрахунку середньомісячного споживання газу, порядок направлення квитанцій на оплату та безпосередньо порядок оплати за спожитий газ. Саме ці порушення призвели до виникнення заборгованості у позивача та спору щодо розміру такої заборгованості.

Отже, підстав для закриття провадження у справі у суду першої інстанції не було, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

З наведених мотивів представник апелянта просила ухвалу Івано-Франківського міського суду від 15 жовтня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» - Демидюк Т.А. в порядку ст. 360 ЦПК України подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечила, вважаючи їх необґрунтованими.

Зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» вже були предметом розгляду в суді та щодо них є рішення, яке набрало законної сили та яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. При цьому, судом було досліджено правомірність дій ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут», а також порядок проведення нарахувань за надані послуги з газопостачання за період з березня 2015 року по лютий 2016 року. Тому ухвала про закриття провадження у справі постановлена судом з дотриманням норм чинного законодавства і скасуванню не підлягає.

Посилаючись на наведене, просила в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В засіданні апеляційного суду апелянт не з`явився.

Представник відповідача скаргу не визнала, просила відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, пояснення сторони, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2018 року у справі № 344/3228/17, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» про визнання заборгованості неправомірною та зобов`язання здійснити перерахунок. Під час розгляду вказаного позову було досліджено правомірність дій товариства, а також досліджено порядок проведення нарахувань за надані послуги з газопостачання за період з березня 2015 року по лютий 2016 року. Таким чином суд дійшов висновку про неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Проте такий висновок суду не відповідає вимогам процесуального закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення ухвалено за позовом, який є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 640/7778/18, від 04 травня 2020 року у справі № 153/1368/17, від 13 травня 2020 року у справі № 265/4455/19, від 27 травня 2020 року у справі № 761/35475/18, від 10 червня 2020 року у справі № 366/2099/17, від 12 серпня 2020 року у справі № 347/2115/17, від 02 вересня 2020 року у справі № 417/7171/19.

Отже, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Із матеріалів справи встановлено, що предметом позову ОСОБА_1 до ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» у даній цивільній справі №344/5428/19 є визнання дій ТОВ «Івано-Франківськгаз» щодо нарахування заборгованості за спожитий природний газ у його квартирі за період квітень-травень 2015 року неправомірними та зобов`язання ТОВ «Івано-Франківськгаз» здійснити перерахунок заборгованості спожитого природного газу за період з березня 2015 року по травень 2015 року (включно) згідно графіків, які діяли на даний період.

Також встановлено, що між сторонами вже існував спір щодо визнання заборгованості за спожитий природний газ неправомірною та зобов`язання здійснити перерахунок.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2018 року у справі №344/3228/17, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» про захист прав споживача шляхом визнання заборгованості неправомірною та зобов`язання здійснити перерахунок відмовлено (а.с. 26-31).

Зі змісту вказаного судового рішення та матеріалів цивільної справи №344/3228/17, оглянутої у судовому засіданні, вбачається, що предметом позову ОСОБА_1 до ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» у цивільній справі №344/3228/17 було визнання нарахованої ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 6 464,13 грн неправомірною; визнання дій ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» щодо відключення позивача від газопостачання неправомірними; зобов`язання ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» здійснити перерахунок вартості спожитого природного газу за період з березня 2015 року по лютий 2016 року (включно) за кожен розрахунковий період окремо; зобов`язання ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» невідкладно підключити позивача до газопостачання.

Тобто, предмет та підстави позову у цивільній справі №344/3228/17 та в даній цивільній справі №344/5428/19 не є ідентичними.

Крім того колегія суддів зауважує, що в даній цивільній справі відповідачем визначено ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут», а позовні вимоги згідно прохальної частини позовної заяви заявлено до ТОВ «Івано-Франківськгаз».

Таким чином, позивач звертався до іншого відповідача, а суд першої інстанції не визначився зі складом учасників судового процесу.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі.

Виходячи з вищевикладеного, ухвалу Івано-Франківського міського суду від 15 жовтня 2020 року не можна вважати законною та обґрунтованою і на підставі положень ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 15 жовтня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Бойчук І.В.

Максюта І.О.