Провадження №: 2/755/5771/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та одночасно витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. (10008, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 35) належним чином завірені копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 17394 від 14 серпня 2020 року та оскаржуваний виконавчий напис. А також, витребувано у ТОВ «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б) належним чином завірені копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 17394 від 14 серпня 2020 року та оскаржуваний виконавчий напис.

Однак, в ході розгляду справи було встановлено, що провадження відкрито з порушенням правил підсудності з огляду на наступне.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Позивачем в позовній заяві зазначено відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б, що територіально відносить до Шевченківського району м. Києва, на який розповсюджується територіальна юрисдикція Шевченківського районного суду м. Києва.
Відповідно до положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
Із матеріалів справи убачається, що офіс приватного виконавця, на виконанні якого знаходиться виконавчий напис нотаріуса, та який має намір оспорити заявник, знаходиться на території Дніпровського району м. Києва (ПВ ВО м. Києва ОСОБА_2 , м. Київ, вул. Ю. Поправки, 6, оф. 14).
Однак, місцезнаходження приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. на території Дніпровського району м. Києва, не вказує на підсудність справи Дніпровському районному суду м. Києва, з огляду на наступне.
Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 3) виконавчих написів нотаріусів.
За змістом ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу приватного виконавця, а з місцем вчинення виконавчих дій.
Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 зауважив, що «Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», що місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.
За наведених обставин доводи касаційної скарги, що місце проведення виконавчих дій та місце виконання рішення не є тотожними поняттями, тому належною підсудністю позову особи є суд за місцем виконання виконавчого напису у відповідному виконавчому окрузі, у якому відкрито виконавче провадження, Верховний Суд визнає помилковим тлумаченням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частини дванадцятої статті 28 ЦПК України.»
Відповідно до матеріалів позовної заяви предметом спору є вимога позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, однак, в матеріалах позовної заяви відсутні будь-які докази вчинення виконавчих дій за оспорюваним виконавчим написом за адресою у Дніпровському районі м. Києва.

Із матеріалів справи вбачається, що 14 вересня 2020 року приватним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої приватний виконавець Малкова М.В. постановила звернути стягнення на доходи боржника, що отримує дохід від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , військова частина).
Отже, в даному випадку виконавчі дії з виконання спірного виконавчого напису нотаріуса, вчиняються за адресою: АДРЕСА_2 , що не належить до юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва.
Таким чином, у зв`язку із відсутністю місцезнаходження відповідача за адресою у Дніпровському районі м. Києва та, ураховуючи відсутність у матеріалах позовної заяви доказів виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса у Дніпровському районі м. Києва, - відсутні правові підстави для прийняття Дніпровським районним судом м. Києва до розгляду досліджуваної позовної заяви.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інституту підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. (ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України)
З огляду на викладене, дана справа не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва, а тому підлягає передачі за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса до Ірпінського міського суду Київської області (08202, м. Ірпінь, вул. Мінеральна, 7), до територіальної юрисдикції якого у порядку ч. 12 ст. 28, ч. 1 ст. 31 ЦПК України належить розгляд вищезазначеної позовної заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 187, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -
постановив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - передати до Ірпінського міського суду Київської області (08202, м. Ірпінь, вул. Мінеральна, 7), за територіальною підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 13 квітня 2021 року.

Суддя Н.О. Яровенко