ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року

м.Суми

Справа №592/13637/18

Провадження № 22-ц/816/397/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В.І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т.А., Ткачук С.С.,

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2020 року, в складі судді Литовченка О.В., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 24 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в:

18 вересня 2018 року ТОВ «Сумитеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, мотивуючи свої вимоги тим, що товариство є надавачем послуг з централізованого опалення, в тому числі в нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобов`язання щодо оплати отриманих послуг з централізованого опалення, його заборгованість за вказані послуги за період з грудня 2012 року по квітень 2015 року становить 23 299 грн 08 коп., з яких: 13 427 грн 79 коп. - борг за надані послуги, 2 482 грн 67 коп. - пеня, 468 грн 19 коп. - 3% річних та 6 920 грн 43 коп. - інфляційні збитки, яку і просить стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2020 року позов ТОВ «Сумитеплоенерго» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сумитеплонерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01 грудня 2012 року по 01 квітня 2015 року в сумі 16 856 грн 43 коп., з яких 10 641 грн 81 коп. - сума боргу, 223 грн 19 коп. - 3% річних, 891 грн 55 коп. - пеня, 5 099 грн 88 коп. - інфляційні витрати.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» судовий збір у розмірі 1 274 81 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У своїх доводах вказує на те, що судом першої інстанції не було вирішено заявлене клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, передбачені ч. 4 ст. 267 ЦК України. Також зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності між сторонами договірних відносин, надання позивачем послуг та їх об`єм, а також щодо розміру заборгованості за надані послуги.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Сумитеплоенерго» з доводами апеляційної скарги не погоджується, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Вказує, що нарахування оплати за спожиті відповідачем послуги з централізованого опалення здійснювалося на підставі затверджених в установленому законом порядку тарифах. Від відповідача заперечень з приводу отримання послуг з централізованого опалення та їх обсягу не надходило. Зазначає, що доказів на спростування наведених товариством розрахунків відповідачем надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за договором дарування від 25 вересня 2009 року на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, площею 55,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 48).

03 серпня 2005 року рішенням Сумської міської ради № 1338-МР «Про передачу в оренду цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії» цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії, який належить територіальній громаді міста Суми, було передано в оренду ТОВ «Сумитеплоенерго» строком на 10 років. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20 травня 2011 року «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води.

01 жовтня 2011 року між ТОВ «Сумитеплоенерго» та ОСОБА_2 укладеного договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 500-Т за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 6-10). Відповідно до умов якого, ТОВ «Сумитеплоенерго» зобов`язалося надавати вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а ОСОБА_1 своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 5.1.5 цього договору сторони узгодили, що в разі несвоєчасної сплати споживачем грошових коштів, за послуги виконавця, споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки (яка діяла на момент прострочення виконання грошового зобов`язання споживачем) від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен календарний день (враховуючи вихідні і святкові дні) прострочення виконання грошового зобов`язання. Споживач зобов`язався також, на вимогу постачальника, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних.

На підтвердження виконання умов договору від 01 жовтня 2011 року ТОВ «Сумитеплоенерго» в період з грудня 2012 року по квітнень 2015 року надано акти прийому-передачі теплової енергії (т.1, а.с. 17-34).

Тарифи на теплову енергію ТОВ «Сумитеплоенерго» у спірний період були встановлені постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 03 лютого 2012 року №26, від 31 грудня 2013 року №471, від 31 березня 2014 року №238, від 16 травня 2014 року №525, від 28 листопада 2014 року №613, від 31 січня 2015 року №151, від 27 лютого 2015 року №263 та від 31 березня 2015 року №1142 (т. 1, а.с. 222-229).

10 червня 2015 року, на підставі заяви ТОВ «Сумитеплоенерго», Ковпаківським районним судом м. Суми був виданий судовий наказ яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 31 груня 2012 року по 30 квітня 2015 року у сумі 23 299 грн 08 коп. (т. 1, а.с. 67, 166).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 вересня 2017 року вищезазначений судовий наказ скасовано, з тих підстав, що між сторонами виник спір з приводу нарахування заборгованості за надані послуги (т.1, а.с. 68).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла станом час виникнення спірних правовідносин), плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 5) ч. 2 ст. 20 вказаного Закону встановлено, що споживач зобов`язаний в тому числі оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.ст. 319 та 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до відомості розрахунку за період з 01 грудня 2012 року по 30 квітня 2015 року за договором від 01 жовтня 2011 року ОСОБА_1 нарахована плата за надані ТОВ «Сумитеплоенерго» послуги в розмірі 14425 грн 11 коп., а відповідачем у цей період було сплачено 3408 грн 48 коп. (т.1, а.с. 210).

Доказів погашення заборгованості відповідачем суду надано не було.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про відсутність договірних відносин між сторонами, оскільки відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла на час вчинення спірних правовідносин), у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді.

Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів звернення до позивача в період з грудня 2012 року по квітень 2015 року з заявами про неналежне надання послуг з централізованого опалення нежитлового приміщення та складання з цього приводу акту - претензії.

Таким чином, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про неналежне виконання відповідачем зобов`язання в період з грудня 2012 року по квітень 2015 року щодо сплати за надані позивачем послуги з централізованого опалення належного йому нежитлового приміщення.

Разом з тим, судом першої інстанції не було вирішено заявлене відповідачем клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності до заявлених позовних вимог.

Як уже зазначалося, із позовом про стягнення заборгованості за надані послуги, що виникла у період з грудня 2012 року по квітень 2015 року ТОВ «Сумитеплоенерго» звернулося у вересні 2018 року.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, та частини першої статті 160 ЦПК України у редакції, чинній з цієї дати, судовий наказ є особливою формою судового рішення за певними вимогами, зокрема, і про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, пункт 3 частини першої статті 161 ЦПК України у редакції, чинній з тієї дати).

При вирішенні цього спору, колегія суддів бере до уваги і висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пункті 38 постанови від 07 липня 2020 року (справа № 712/8916/17, провадження №14-448цс19) про те, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

З урахуванням встановлених обставин, факту пред`явлення позову у вересні 2018 року та заяви відповідача про застосування строку позовної давності, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.п. 1) та 4) ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову ТОВ «Сумитеплоненерго» у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності.

Крім того, враховуючи те, що відповідача ухвалою колегії суддів апеляційного суду було звільнено від сплати судового збору, а судове рішення за наслідками апеляційного перегляду підлягає скасуванню, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «Сумитеплоенерго» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 643 грн 60 коп. за апеляційний перегляд рішення суду.

Зважаючи на те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» у задоволенні позовних вимог.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на користь держави 2 643 гривні 60 копійок за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: Т.А. Левченко

С.С. Ткачук