Справа № 523/1397/21
Провадження №4-с/523/26/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Єпутатова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича та про скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник боржниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича у якій просить суд визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округа Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, щодо відмови в задоволені заяви від 05.01.2021 року представника ОСОБА_1 про відвід в виконавчих провадженнях ВП №62114291, ВП №62115275; скасувати постанову приватного виконавця від 13.01.2021 року, щодо відмови в задоволенні заяви від 05.01.2021 року представника ОСОБА_1 про відвід в виконавчих провадженнях ВП №62114291, ВП №62115275; зобов`язати приватного виконавця задовольнити заяву від 05.01.2021 року представника ОСОБА_1 про відвід в виконавчих провадженнях ВП №62114291, ВП №62115275.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судове засідання, призначене на 12.04.2021 року з`явився представник скаржника - ОСОБА_2 та представник особи дії якої оскаржуються - Приходько В.М.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. в судове засідання не з`явився, але надав до суду відзив, у якому просить у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі, подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича знаходиться зведене виконавче провадження № 62115595 до складу якого входять: виконавчий лист № 1527/2-5382/11, виданий Суворовським районним судом м. Одеси 18.10.2012 року ВП № 62115275, та виконавчий лист № 523/111/15-ц, виданий Суворовським районним судом м.Одеси 25.03.2016 року ВП №62114291, щодо стягнення з боржниці ОСОБА_1 заборгованість за кредитом.

18.05.2020 року приватним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 62115275 та ВП № 62114291 з примусового виконання вищезазначених виконавчих документів, які надіслані сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення 18.05.2020 року, за вих. №1201, 1205.

25.05.2020 року на електронну адресу приватного виконавця надійшла заява представника боржника ОСОБА_2 з проханням направити на електронну пошту ідентифікатори доступу виконавчих проваджень: ВП № 62114292, ВП № 62115275 та скани заяв стягувача які були подані до приватного виконавця з відміткою про реєстрацію.

26.05.2020 року представнику боржника була надана відповідь на його заяву та сканкопії запитуваних документів.

06.01.2021 року на адресу приватного виконавця надійшла заява від 05.01.2021 року представника боржника ОСОБА_2 про відвід приватному виконавцю з підстав того, що Колечко Д.М. працюючи приватним виконавцем та маючи статус адвоката, у встановлений строк не надав до Ради адвокатів регіону заяву про зупинення адвокатської діяльності, тобто, на час вчинення виконавчого провадження займається адвокатською діяльністю, що є оплачуваною діяльністю. Зазначене є порушенням ч.3 ст.18 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою ст.5 цього Закону, виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача. Вимоги щодо несумісності є підставою вважати щодо упередженості приватного виконавця Колечко Д.М.

Постановою від 13.01.2021 року, представнику боржника було відмовлено у задоволенні його заяви про відвід приватному виконавцю з тих підстав, що факт отримання приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю не може бути підставою для задоволення відводу, тим більш, що Колечко Дмитро Миколайович не здійснює та ніколи не здійснював адвокатську діяльність, із жодною особою не укладав договору про надання правової допомоги. У зв`язку з тим, що Колечко Дмитро Миколайович не здійснює та ніколи не здійснював адвокатську діяльність, данні про нього, як адвоката, відсутні у ЄДРАУ. За таких обставин факт отримання приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області, Колечко Дмитром Миколайовичем , свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю не може бути перешкодою для вжиття виконавцем передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі, як це передбачено ч.1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" та ніяким чином не порушує права боржника у виконавчому провадженні.

За нормою ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання.

Згідно вимог ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно вимог Закону виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Приватний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Як передбачено ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 цього Закону, виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача. З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.

Згідно вимог ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець не може виконувати рішення, якщо: 1) боржником або стягувачем є сам виконавець, близькі йому особи (особи, які разом проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки з виконавцем (у тому числі особи, які разом проживають, але не перебувають у шлюбі), а також незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням виконавця), пов`язані з ним особи. Пов`язаними особами у розумінні цього Закону є юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або результати їхньої діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв: виконавець безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами юридичної особи, яка є стороною виконавчого провадження, чи спільно з юридичною та/або фізичною особою, яка є стороною виконавчого провадження, володіє корпоративними правами будь-якої юридичної особи; виконавець має право та/або повноваження призначати (обирати) одноособовий виконавчий орган або колегіальний склад виконавчого органу/склад наглядової ради зазначених юридичних осіб. Пряма або опосередкована участь держави в юридичних особах не є підставою для визнання таких юридичних осіб пов`язаними; 2) боржником або стягувачем є особа, яка перебуває у трудових відносинах з таким виконавцем; 3) виконавець, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів; 4) сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

Тобто, нормами Закону передбачений вичерпний перелік підстав для відводу приватного виконавця серед яких немає такої підстави, як факт отримання приватним виконавцем свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

З огляду на вищевказане суд зазначає, що не встановлено наявність обставин, які б давали підставу стверджувати про неможливість виконання приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича рішення суду щодо стягнення боргу із скаржниці, враховуючи зазначене, постанова від 13.01.2021 року є законною та підстави для її скасування у судовому порядку відсутні.

Згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватний виконавець під час здійснення своєї діяльності не може займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), інструкторської та суддівської практики із спорту та роботи в органах Асоціації приватних виконавців України) або підприємницькою діяльністю.

Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Скаржником надано до суду докази того, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем було отримано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, що і не заперечувалось приватним виконавцем.

Також, представником скаржника надано лист голови Ради адвокатів Одеської області Бронз Й.Л. від 30.03.2021 року №182/0/9-21, про наявність у Колечко Д.М. свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю за №003327, та відсутності інформації відносно адвоката Колечка Дмитра Миколайовича у Єдиному реєстрі адвокатів України.

Але не надано до суду доказів фактичного здійснення Колечко Дмитром Миколайовичем адвокатської діяльності, яка відповідала б критеріям оплачуваності, визначеним ч. 3 ст. 18 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Крім того, у супереч положенням ст. 16 ЦК України скаржником у скарзі не вказано яким чином сам по собі факт отримання приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю порушує її права та інтереси як боржника у виконавчих провадженнях, що перебувають на виконанні приватного виконавця, та у зв`язку з чим ці права потребують захисту у судовому порядку.

Таким чином виходячи з аналізу діючого законодавства, із матеріалів справи, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області, Колечко Дмитра Миколайовича не підлягає задоволенню.

Сторони виконавчого провадження, згідно статті 447 ЦПК України, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з статтею 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст. ст. 18, 81, 258, 259, 260, 352-353, 447-451 ЦПК України, ст. ст. 5, 18, 23 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 18 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги представника боржника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Ухвалу складено та підписано 14.04.2021 року.

Суддя