ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/2241/19
Провадження № 22-ц/4820/398/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог і процесуальні дії суду першої інстанції

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ «СК «Альфа-Гарант»), третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_1 зазначила, що 30 липня 2018 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «RENGE ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. С. Бандери, в м. Хмельницькому, під час зустрічного роз`їзду не врахувала дорожню обстановку, не дотрималася безпечного інтервалу та допустила зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Outlander XL 2.4i» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який під керуванням ОСОБА_4 рухався назустріч. Вина ОСОБА_3 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2018 року.

В результаті зіткнення автомобіль «Mitsubishi Outlander XL 2.4i» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачці на праві власності, отримав механічні пошкодження та потребує відновлювального ремонту. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №247/18 від 27 серпня 2018 року розмір завданої їй майнової шкоди склав 107 779 грн 72 коп. Окрім того, для визначення розміру збитку позивачка понесла 1 500 грн витрат на проведення експертного дослідження.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «RENGE ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16 лютого 2018 року №АК/8079200, за умовами якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становила 100 000 грн (франшиза - 0 грн).

30 жовтня 2018 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило позивачці 42 475 грн 81 коп. страхового відшкодування, а решту збитків і витрати на визначення розміру шкоди залишаються невідшкодованими.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на свою користь 57 524 грн 19 коп. страхового відшкодування, 1 500 витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 768 грн 40 коп. судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 57 524 грн 19 коп. майнової шкоди, 1 500 грн вартості товарознавчого висновку та 768 грн 40 коп. судових витрат.

Суд виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант». Вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_1 склала 107 779 грн 72 коп., а на визначення розміру збитків остання понесла витрати в сумі 1 500 грн. Оскільки ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило ОСОБА_1 42 475 грн 81 коп. страхового відшкодування, то в межах ліміту відповідальності страховика з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути 57 524 грн 19 коп. решти страхової виплати та 1 500 грн витрат на проведення товарознавчого дослідження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТДВ «СК «Альфа-Гарант» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» визначило суму страхового відшкодування на підставі аварійного сертифіката №06-D/43/1 від 25 жовтня 2018 року, який є дійсним і відповідає вимогам чинного законодавства. Сторони погодили розмір і спосіб відшкодування завданого збитку, а ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило ОСОБА_5 страхове відшкодування у повному обсязі. Висновок суду першої інстанції про розмір страхової виплати ґрунтується на висновку експертного товарознавчого дослідження №247/18 від 27 серпня 2018 року, який не є належним і допустимим доказом. Суд не дослідив усі обставини справи, не застосував норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, і не застосував положення ст. 36 Закону України від 1 липня 2004 року №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-ІV).

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру страхового відшкодування підлягає зміні.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Автомобіль «Mitsubishi Outlander XL 2.4i» реєстраційний номер НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1

ОСОБА_3 є власницею автомобіля «RENGE ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

15 лютого 2018 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» і ОСОБА_3 уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АК/8079200), за умовами якого ТДВ «СК «Альфа-Гарант» застрахувало відповідальність володільця автомобіля «RENGE ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_1 на випадок заподіяння ним шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю даного транспортного засобу на строк з 16 лютого 2018 до 15 лютого 2019 року включно. Цим договором визначено ліміти відповідальності страховика на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, - 200 000 грн; за шкоду, заподіяну майну, - 100 000 грн (франшиза - 0 грн).

30 липня 2018 року о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «RENGE ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. С. Бандери, в м. Хмельницькому, на порушення п. 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, під час зустрічного роз`їзду не врахувала дорожню обстановку, не дотрималася безпечного інтервалу та допустила зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Outlander XL 2.4i» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який під керуванням ОСОБА_4 рухався назустріч.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №247/18 від 27 серпня 2018 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Mitsubishi Outlander XL 2.4i» реєстраційний номер НОМЕР_2 у зв`язку з його пошкодженням під час дорожньо-транспортної пригоди, склав 107 779 грн 72 коп. ОСОБА_1 понесла витрати на складання цього висновку у розмірі 1 500 грн.

31 липня 2018 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 повідомили ТДВ СК «Альфа-Гарант» про дорожньо-транспортну пригоду.

ТДВ «СК «Альфа-Гарант» визнало вказаний випадок страховим і виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 42 475 грн 81 коп. (платіжне доручення №ID-111409 від 30 жовтня 2018 року).

а) щодо зобов`язання з виплати страхового відшкодування

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон №1961-ІV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Як передбачено ст. 3 Закону №1961-ІV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону №1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Із положень ст. 28 Закону № 1961-ІV слідує, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз статей 1166, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку, що у випадку завдання шкоди внаслідок зіткнення транспортних засобів (взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки) така шкода відшкодовується на загальних підставах.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.

У разі виникнення дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає майнова відповідальність застрахованої особи, страховик повинен відшкодувати оцінену шкоду в межах ліміту своєї відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3 , внаслідок чого потерпілій ОСОБА_1 завдано майнової шкоди.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант», то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_1 завдані збитки у межах ліміту відповідальності страховика.

б) щодо витрат на проведення товарознавчого дослідження

Застосовані норми права

Відповідно до пп. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону №1961-ІV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Загальні умови та порядок провадження діяльності аварійних комісарів, які з`ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до Закону України «Про страхування», встановлені Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 5 січня 1998 року №8 (далі - Типове положення).

За змістом п. 2 Типового положення аварійний комісар - особа, яка з`ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Національним банком.

В силу п. 5 Типового положення діяльність аварійного комісара щодо з`ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком.

Згідно зі ст. 3 Закону України від 12 липня 2001 року №2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон №2658-ІІІ) оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

До суб`єктів оціночної діяльності відносяться суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону (ст. 5 Закону №2658-ІІІ).

Із положень ч. 1 ст. 6 Закону №2658-ІІІ слідує, що оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Як передбачено ст. 7 Закону №2658-ІІІ, оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За змістом указаних норм права для з`ясування причини настання страхового випадку та визначення розміру збитків страховик вправі залучити аварійного комісара або експерта (оцінювача), які здійснюють свою діяльність на підставі договору з страховиком.

Потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта (оцінювача) для визначення розміру шкоди лише у тому випадку, якщо представник страховика протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не з`явився для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

15 червня 2017 року, тобто задовго до настання дорожньо-транспортної пригоди з участю забезпеченого автомобіля «RENGE ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ТДВ «СК «Альфа-Гарант» і фізична особа - підприємець ОСОБА_7 уклали договір №15/06/2017 про надання оціночних послуг (т. 1 а.с. 224-227), за умовами якого останній зобов`язався надати ТДВ «СК «Альфа-Гарант» послуги з організації та проведення оглядів пошкодженого майна, авто-товарознавчих досліджень, авто-технічних і трасологічних консультацій з метою визначення розміру матеріальних збитків у разі пошкодження дорожніх транспортних засобів, визначення ринкової вартості майна (в тому числі утилізаційної вартості залишків пошкодженого майна), визначення вартості відновлювального ремонту пошкоджених транспортних засобів.

Із відомостей офіційного сайту Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України слідує, що ОСОБА_7 включений до переліку осіб, які відповідають кваліфікаційним вимогам та можуть займатися визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків (аварійні комісари), строк дії свідоцтва з 20 вересня 2017 до 20 вересня 2020 року. Водночас, у період з 8 вересня 2017 року до 8 вересня 2020 року ОСОБА_7 був включений до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності (сертифікат Фонду Державного майна України №886/17 від 8 вересня 2017 року).

Враховуючи дату отримання ТДВ «СК «Альфа-Гарант» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (31 липня 2018 року), аварійний комісар - оцінювач ОСОБА_7 повинен був до 14 серпня 2018 року з`явився на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого автомобіля «Mitsubishi Outlander XL 2.4i» реєстраційний номер НОМЕР_2 для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Натомість, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_7 не прибув до місця з`ясування причин настання страхового випадку та розміру збитків.

ОСОБА_1 звернулася до оцінювача ОСОБА_6 (сертифікат Фонду Державного майна України №1180/17 від 6 грудня 2017 року) для визначення розміру шкоди. При огляді транспортного засобу, проведеного 20 серпня 2018 року оцінювачем ОСОБА_6 , був присутнім представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» Ковальчук Г.В. За наслідками проведеного автотоварознавчого дослідження оцінювач ОСОБА_6 склав висновок №247/18 від 27 серпня 2018 року, на який ОСОБА_1 понесла витрати у розмірі 1 500 грн.

Суд першої інстанції правомірно керувався тим, що у визначений законом строк аварійний комісар - оцінювач ОСОБА_7 не прибув на місце настання страхового випадку та до місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу, тому ОСОБА_1 вправі була самостійно обрати оцінювача для визначення розміру шкоди. У зв`язку з цим, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» зобов`язано відшкодувати ОСОБА_1 витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 500 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують даного висновку суду.

в) щодо розміру страхового відшкодування

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

В силу ст. 29 Закону №1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону №1961-ІV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Із положень п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України слідує, що ставка податку на додану вартість встановлена у розмірі 20 відсотків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону №2658-ІІІ, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведення процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону №2658-ІІІ методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Національний стандарт № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

У ньому визначені вимоги до складання звіту про оцінку та підготовки висновку про вартість майна (п. 56). Зокрема звіт про оцінку майна повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395; далі - Методика).

Методика застосовується, в тому числі, для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, і для визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ (п. 1.4 Методики).

За змістом п. 2.4. Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з п.п. 8.1, 8.3 Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту (вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту) з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини ВТВ (величина втрати товарної вартості).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що шкода потерпілому відшкодовується у розмірі реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямих збитків, яких зазнав потерпілий.

У разі пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди потерпілому відшкодовуються витрати, пов`язані з його відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При цьому відшкодуванню підлягають лише ті витрати потерпілого, які пов`язані з відновлювальним ремонтом автомобіля від наслідків дорожньо-транспортної пригоди.

Визначення розміру матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу внаслідок його пошкодження, здійснюється з урахуванням оціночних процедур, установлених чинним законодавством, у тому числі Методикою, за наслідками яких визначається вартість відновлювального ремонту (вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту) з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

За загальним правилом у разі проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу потерпілим сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного законом податку на додану вартість. Наразі, потерпілий має право на відшкодування витрат зі сплати цього податку за рахунок страховика, якщо понесення ним таких витрат під час відновлювального ремонту транспортного засобу буде підтверджено відповідними доказами.

ТДВ «СК «Альфа-Гарант» обчислило розмір належного ОСОБА_1 страхового відшкодування на підставі аварійного сертифікату №06-D/43/1 від 25 жовтня 2018 року (т. 1 а.с. 73), складеного аварійним комісаром ОСОБА_7 . До аварійного сертифікату додано ремонтну калькуляцію №06-D/43/1 від 7 жовтня 2018 року (т. 1 а.с. 74-75). Обставини складання цієї калькуляції не відомі, вона не підписана оцінювачем (експертом) та керівником суб`єкта оціночної діяльності, а відповідач не надав суду звіт (висновок) про вартість відновлювального ремонту, до складу якого входив указаний документ. До того ж, матеріали справи не містять відомостей про те, що аварійний комісар ОСОБА_7 або інший оцінювач (експерт) оглядали пошкоджений автомобіль «Mitsubishi Outlander XL 2.4i» реєстраційний номер НОМЕР_2 на вимогу страховика.

Зазначені письмові докази не містять усю інформацію щодо предмета доказування та є сумнівними, внаслідок чого суд першої інстанції правомірно не взяв їх до уваги.

Визначаючи розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції обґрунтовано використав висновок №247/18 експертного автотоварознавчого дослідження, складений 27 серпня 2018 року оцінювачем ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 12-49), оскільки цей висновок відповідає нормативно-правовим актам з оцінки майна.

Доводи апеляційної скарги про неправильність указаного висновку оцінювача є необґрунтованими. Після того, як ухвалою від 8 лютого 2021 року суд апеляційної інстанції роз`яснив сторонам право на вчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України), ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відмовилося від проведення відповідної судової експертизи.

Посилання ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на те, що страхове відшкодування виплачено ним ОСОБА_1 у повному обсязі, не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №247/18 від 27 серпня 2018 року (т. 1 а.с. 12-49), матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Mitsubishi Outlander XL 2.4i» реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 107 779 грн 72 коп. складається з 18 070 грн вартості ремонтно-відновлювальних робіт, 18 567 грн 97 коп. вартості необхідних для ремонту матеріалів і 185 077 грн вартості складових, які підлягають заміні (181208+3869), з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля 0,62 та коефіцієнту фізичного зносу пневматичних шин 0,41.

Із цього висновку слідує, що до матеріального збитку включено податок на додану вартість на запасні частини в розмірі 30 846 грн 16 коп.

/181208-(181208:1,2=151006,67)/+/3869-(3869:1,2=3224,17)/;(30201,33+644,83).

Водночас, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про понесення ОСОБА_1 витрат зі сплати податку на додану вартість під час проведення відновлювального ремонту автомобіля, внаслідок чого розмір страхового відшкодування повинен бути зменшений на суму цього податку.

Вказана обставина залишилася поза увагою суду першої інстанції.

З огляду на викладене, розмір заподіяної ОСОБА_1 майнової шкоди (зменшений на суму податку на додану вартість) склав 95 922 грн 76 коп.

/18070+18567,97+(151006,67х(1-0,62))+(3224,17х(1-0,41))/

Враховуючи розмір виплаченого ОСОБА_1 страхового відшкодування (42 475 грн 81 коп.), суд першої інстанції мав присудити з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь останньої 53 446 грн 95 коп. страхового відшкодування

/95922,76-42475,81/.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши вказаних обставин і норм чинного законодавства, суд першої інстанції визначив розмір невиплаченого позивачці страхового відшкодування неправильно.

З огляду на викладене, з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 53 446 грн 95 коп. страхового відшкодування та 1 500 грн витрат на проведення автотоварознавчого дослідження.

Щодо судового збору

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов ОСОБА_1 заявлено з ціною 59 024 грн 19 коп. (57524,19+1500) та задоволено на суму 54 946 грн 95 коп. (53446,95+1500), тобто на 93,09% (54946,95х100:59024,19).

Тому з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 слід присудити судовий збір за подання позову у розмірі по 715 грн 30 коп. (768,40х93,09%).

У свою чергу, ОСОБА_1 має відшкодувати ТДВ СК «Альфа-Гарант» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 79 грн 64 коп. (1152,60х6,91%).

Враховуючи вимоги ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від сплати ТДВ «СК «Альфа-Гарант» судового збору за подання апеляційної скарги та присудити з товариства на користь позивачки судовий збір за подання позову у розмірі 635 грн 66 коп. (715,30-79,64).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2020 року в частині розміру страхового відшкодування та судового збору змінити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (місцезнаходження - 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 32382598) на користь ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) 53 446 гривень 95 копійок страхового відшкодування, 1 500 гривень витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 635 гривень 66 копійок судового збору за подання позову, а всього - 55 582 гривні 61 копійку.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2021 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Приступа Д.І.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 25