ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2736/21 Справа № 175/1767/18 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька із актового запису про народження дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька із актового запису про народження дитини.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька із актового запису про народження дитини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити і виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, як батька дитини, із актового запису про народження №3025 від 04.08.2009р. Складеного Дмитрівським відділом ЗАГС управління ЗАГС м. Москви про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року по справі №175/1767/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька із актового запису про народження дитини - залишити без змін, апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року по справі №175/1767/18 - залишити без задоволення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що на момент реєстрації себе батьком дитини він не знав, що не є біологічним батьком ОСОБА_3 , внаслідок чого не має права оспорювати своє батьківство по відношенню до нього, згідно ч. 5 ст. 136 Сімейного кодексу України.

Але з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 березня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_5 ».

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04 серпня 2009 року, актовий запис про народження №3025 від 04 серпня 2009 року, складеного Дмитрівським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви, ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , м. Москва, батьком дитини записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_6 . (а.с.13).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.18).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про виключення запису про нього як про батька з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з тим, що не є біологічним батьком дитини, а на момент реєстрації народження дитини він був впевнений, що є батьком ОСОБА_3 , оскільки відповідач ввела його в оману.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_3 зазначає, що з відповідачкою були близькі, в тому числі інтимні стосунки відбулися 24-26 грудня 2008 року та дитина мала народилася у вересні-жовтні 2009 року, але дитина народилася у липні 2009 року. При цьому, відповідач повідомила йому про те, що дитина від нього та має народитися передчасно через стан її здоров`я, чому він і повірив.

За змістом положень ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до положень ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Сімейного кодексу України, у разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Так предметом доказування під час розгляду у справах про виключення запису про народження дитини є факт відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною.

Відповідно, з урахуванням вимог ч.3 ст. 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

В судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України) (пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 визнала ту обставину, що ОСОБА_3 не є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню.

Допитані у суді першої інстанції свідки ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 зазначили, що позивач з самого початку знав, що дитина не від нього.

Отже, відповідач проти вказаних обставин не заперечувала та у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що позивач до укладення шлюбу знав про те, що він не є біологічним батьком дитини.

Також, дані обставини підтверджуються допитом на виконання судового доручення про проведення окремих процесуальних дій на території Російської Федерації (про допит свідків) з Тимирязівського районного суду м. Москви, 06.12.2019 року, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Сторони у справі визнають ту обставину, що між позивачем і дитиною відсутнє споріднення, а позивач не є біологічним батьком дитини.

В свою чергу, відповідач усвідомлюючи, що у дитини є біологічний батько, з якихось причин намагається нав`язати позивачу обов`язок утримання і участі у вихованні чужої для нього дитини, тим самим позбавляючи дитину права на спілкування із біологічним батьком.

Між тим, такі дії матері суперечать інтересам неповнолітньої дитини, а в подальшому й можуть погіршити її становище, оскільки участь ОСОБА_3 у вихованні чужої для нього дитини (з якою з 2009 року не підтримують жодних стосунків), буде травмувати дитину і шкодити її інтересам, так як між ними відсутній будь-який зв`язок притаманний сімейним відносинам.

Окрім того, при визначенні основні інтереси дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови, а саме: в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною та у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, ПАРАГРАФ 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015 року).

Враховуючи, що дитина народилася в зареєстрованому шлюбі та позивача було записано її батьком і визначено анкетні дані (прізвище та по батькові), колегія судів у сукупності досліджених доказів вважає, доведеним той факт, що позивачу не було відомо, що він не є біологічним батьком дитини під час внесення відомостей про актовий запис про батька дитини, а стало відомо згодом. Крім того відповідач визнала факт, що позивач не є біологічним батьком дитини.

Відтак, суд першої інстанції під час ухвалення спірного рішення не повно з`ясувавши обставини справи з порушенням норм матеріального права необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим колегія судів зазначає, що посилання суду першої інстанції, як на одну з підстав відмови у позові про те, що позивач почав оспорювати своє батьківство лише в кінці 2012 року, після розлучення з відповідачем та зверненням до суду з позовними вимогами про стягнення з нього аліментів на утримання дружини, є необґрунтованими з огляду на те, що відповідно до чинного законодавства оспорювання батьківства можливе після народження дитини і до досягнення нею повноліття та не пов`язано з якою конкретною датою, як розлучення, або подання позову про стягнення аліментів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області необхідно скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька із актового запису про народження.

Виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина Російської Федерації, як батька дитини, із актового запису про народження №3025 від 04 серпня 2009 року складеного Дмитрівським відділом ЗАГС управління ЗАГС м. Москви про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 337,20 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька із актового запису про народження дитини - задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина Російської Федерації, як батька дитини, із актового запису про народження №3025 від 04 серпня 2009 року складеного Дмитрівським відділом ЗАГС управління ЗАГС м. Москви про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2337,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова