Справа № 183/5616/20
№ 2/183/1276/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судового засідання Устименко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Чернікової Л.І.,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищеозначеним позовом до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому просить визнати за ним право на 1/5 частину земельної частки (паю), площею 5,62 умовних кадастрових гектара із земель колишнього КСП «Правда», розташованих на території Попасненської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , який за життя успадкував право на 1/5 частину земельної частки (паю), площею 5,62 умовних кадастрових гектара із земель колишнього КСП «Правда», розташованих на території Попасненської сільської ради, що, в свою чергу належала його батькові ОСОБА_4 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0270858, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 28 травня 1997 року.

Як син померлого та спадкоємець першої черги за законом, позивач звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві було відмовлено, оскільки він не змін надати нотаріусу оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай).

Посилаючись на загальні вимоги щодо спадкування прав та обов`язків спадкодавця, а також на вимоги ст.ст. 152, 158 ЗК України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарськими підприємствами і організаціями» № 720/95 від 08 серпня 1995 року, позивач звернувся до суду з означеним позовом.

У відзиві на позов Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області просили відмовити у задоволенні позову в частині пред`явлених вимог саме до них, посилаючись на те, що з 01 січня 2013 року вступив у силу Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», яким законодавець вніс зміни до ст. 122 Земельного Кодексу України. В свою чергу у відповідності до прийнятих змін Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи передають у власність або користуються земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності. Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відповідно до визначених завдань, передбачено порядок розпорення землями державної власності на території Дніпропетровської області, внаслідок чого відповідач вважає себе не належним відповідачем, оскільки не є розпорядником земель комунальної власності (а.с. 41-42).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Козинець О.І. позов підтримала, надала детальні пояснення щодо спадкування прав померлого ОСОБА_4 , який отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), його спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину на означений сертифікат, однак не отримали державного акту на право приватної власності на землю, з різних обставин, тому позивач наполягає на визнанні за ним права на 1/5 частку частину земельної частки (паю), площею 5,62 умовних кадастрових гектара із земель колишнього КСП «Правда», розташованих на території Попасненської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, відзив на позов не подав.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Чернікова Л.І. позов не визнала, з підстав, визначених у відзиві.

Представник третьої особи - Новомосковської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, на виконання ухвали суду від 09.10.2020 року надала копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у свій сукупності, з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

У відповідності до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 02708587, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 28 травня 1997 року, ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Правда» (а.с. 12).

Суду подано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 22 лютого 2000 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою, у відповідності до якого спадкоємцями майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рівних частках є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 . Спадкове майно складається з сертифікату на право на земельну частку серії ДП № 02708587, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 28 травня 1997 року (а.с. 11).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про його смерть (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_3 державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П. заведено спадкову справу №42512/2009, у відповідності до якої матір позивача в інтересах на той час ще неповнолітнього сина померлого, прийняла спадщину. Дружина померлого ОСОБА_8 , а також матір померлого ОСОБА_9 відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача по справі (а.с. 26,27).

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.30).

Цим же нотаріусом на ім`я позивача надано повідомлення вих. №1672/03-14 від 17.07.2020 року про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в тому числі на земельну ділянку, розташовану в с. Миколаївка, Новомосковського району Дніпропетровської області, у зв`язку з тим, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо реєстрації будь-яких прав власності за спадкодавцем відсутні, крім того представником спадкоємця не представлений будь-який документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкову земельну ділянку (а.с. 33).

Зазначений вище сертифікат на право на земельну часку пай серії ДП № 0270858 містить інформацію про зміни, які до нього внесені на підставі свідоцтва про право на спадщину, внаслідок чого право на земельну частку пай було передано в рівних частках спадкоємцям померлого ОСОБА_4 (а.с. 12).

Отже, подані позивачем докази в сукупності з матеріалами спадкової справи свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_3 успадкував права на земельну частку (пай) після смерті свого батька ОСОБА_4 , який отримав сертифікат на земельну частку (пай), однак за життя не вчинив усі необхідні дії для виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості), його спадкоємці не зареєстрували своє право власності у встановленому законом порядку, а за відсутності у спадкоємця документу, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкову земельну ділянку, державний нотаріус Новомосковської районної державної нотаріальної контори правомірно прийняла рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, і тому позивач позбавлений можливості оформити спадкові права.

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05 червня 2003 року № 899-IVосновним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України та відповідно до вище зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Суду не надано даних про набуття спадкодавцем ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та має бути задоволений, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 , за життя на законних підставах набув право на земельну частку (пай), а тому до позивача, відповідно до ст.1216 ЦК України, перейшло таке ж право, у повному обсязі, яке набула спадкодавець.

На підставі викладеного, керуючись , ст.ст. 4,12,76,81,89,263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), право на 1/5 частину земельної частки (паю), площею 5,62 умовних кадастрових гектара із земель колишнього КСП «Правда», розташованих на території Попасненської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В.Сорока.