Справа №949/1531/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2021 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування,
Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Ільків М.М. звернувся до Дубровицького районного суду Рівненської області з позовною заявою, у якій просить:
- стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4 831,87 грн., три відсотки річних у розмірі 816,99 грн.; інфляційні втрати у розмірі 989,39 грн., а всього разом - 6 638,25 грн. та на користь ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4 831,87 грн., три відсотки річних у розмірі 816,99 грн., інфляційні втрати у розмірі 989,39 грн., а всього разом - 6 638,25 грн.
- стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «Еталон» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. та на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати, у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 15 червня 2019 року приблизно о 00-30 год. ОСОБА_4 , керуючи легковим автомобілем марки «Audi А6» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній в с. Мочулище Дубровицького району Рівненської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 помер в Дубровицькій ЦРЛ. Відповідальність водія транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Audi А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди, застрахована у ПрАТ "СК "Еталон".
12 серпня 2019 року на адресу відповідача було направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах матері загиблого - ОСОБА_2 та батька загиблого - ОСОБА_1 . Загальна сума страхового відшкодування становить 50 076,70 грн., з яких: - 25 038,00 грн. моральної шкоди для ОСОБА_2 та - 25 038,00 грн. моральної шкоди для ОСОБА_1 .
Проте, листом від 09 вересня 2019 року відповідач повідомив, про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування, через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП, покликаючись на п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таке рішення позивачі вважають безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула третя особа - пішохід, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Audi А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в силу вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини.
Тому вважає, що рішення про зупинення ПрАТ «СК «Еталон» строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду є необгрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування, а обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини, тому вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи шодо виплати страхового відшкодування. Зазначає, що кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні та притягнення його до кримінальної відповідальності. При цьому, факт настання ДТП, наслідком якої є смерть пішохода у даній справі є встановленим, а тому у даному випадку відсутній обов`язок доказування вини відповідача.
Крім того, вказує, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а потерпілі так і не отримали належного страхового відшкодування, а тому є законні підстави для стягнення з відповідача на користь кожного з позивачів по 4831,87 грн. - пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 11 листопада 2019 року по 11 грудня 2020 року: 816,99 грн. - трьох процентів річних від простроченої суми боргу за період 11 листопада 2019 року по 11 грудня 2020 року; 989,39 грн. - інфляційних втрат за період з 11 листопада 2019 року по 11 грудня 2020 року, а також по 5000,00 грн. - витрат, понесених на правничу допомогу.
Від представника відповідача Кравченка О.О. до початку розгляду справи надійшов відзив на позову заяву, в якому вважає позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними. Вказує, що ПрАТ "СК "Еталон", керуючись ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мало законні підстави для прийняття рішення про зупинення перебігу строку справи про виплату страхового відшкодування на час розгляду кримінальної справи за дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась 15 червня 2019 року. Жодних прав потерпілої сторони з боку ПрАТ "СК "Еталон" порушено не було, оскільки відмови у виплаті страхового відшкодування не було. В судовому порядку не розглядалась справа щодо даної ДТП та на сьогоднішній день відсутнє рішення суду відповідно до якого встановлено факт ДТП, її обставини, причини, учасників та винних осіб. При цьому, визначення винної особи в даному ДТП має важливе значення, оскільки у випадку визнання вини пішохода ОСОБА_5 в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 15 червня 2019 року, сума страхового відшкодування має бути зменшеною. Окрім цього, зазначає, що в залежності від фактів, які будуть встановлені судом під час розгляду кримінальної справи, можуть виявитись обставини, які будуть підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. ПрАТ "СК "Еталон" було законно прийнято рішення про зупинення перебігу строків на час розгляду кримінальної справи за дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась 15 червня 2019 року, а відтак строк виконання відповідачем свого обов`язку з прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та виплати страхового відшкодування або ж прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, не настав, тому ПрАТ "СК "Еталон" не прострочило виплату страхового відшкодування і нарахування пені, 3% річних, інфляційних витрат є незаконним. Окрім того, вказує, що стороною позивачів не надано договору про надання правничої допомоги, витрати на професійну правничу допомогу не обгрунтовані та документально не підтверджені, не надано жодного документа, який би містив інформацію щодо вартості однієї години роботи адвоката, а тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити.
Від представника позивачів надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якому вказує, що у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини.
Відповідно до ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), при цьому рішення про зупинення розгляду справи вказаним законом не передбачено. З моменту отримання відповідачем заяви про виплату минуло більше 90 днів, але відповідач не прийняв рішення щодо здійснення страхового відшкодування або про відмову у виплаті належного страхового відшкодування, а позивачі так і не отримали належної суми страхового відшкодування. Законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Прийняття рішення про зупинення строків розгляду у виплаті страхового відшкодування через відсутність постанови /вироку є необгрунтованим та таким, що не грунтується на нормах спеціального закону та порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування. Вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. Доказів, відповідно до ст.1166 ЦК України, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого відповідачем не надано. При цьому, головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинуваті володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки. Вказує, що порушення пішоходом ПДР не може бути підставою для звільнення від обов`язку відшкодувати шкоду, а отже і вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. Щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу вказав, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним Законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, але і в разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви. надання консультацій, переклад, копіювання документів). Вказаний розрахунок подається з урахуванням часу, витраченого адвокатом на представлення інтересів позивача пов`язаного з вивченням матеріалів, збиранням необхідного обсягу документів, написанням позовної заяви до суду та відповіді на відзив. На адресу суду ним було направлено детальний опис наданий правничих послуг із урахуванням усіх послуг, які надавались позивачам відповідно до умов договору про надання правової допомоги та часу, витраченого на розгляд вказаної судової справи. До розрахунку суми та витрачених годин включається також важкість виконаної роботи, адже написання позовної заяви та копіювання матеріалів для долучених до такої, займає на порядок більше затрат сил, ніж процедура аналізу наданих документів з метою формування правової позиції у справі, відтак детальний опис наданих послуг подано відповідно у співвідношенні з урахуванням затраченого часу до важкості наданої послуги. Також, відповідно до детальних описів наданих послуг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 долучено та направлено на адресу суду оригінали квитанцій №59 та №60 до прибуткового касового ордеру, що підтверджують проведення процедури оплати наданих послуг позивачами, а відтак такі витрати є обгрунтовано понесеними та належним чином підтвердженими.
Від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, яке в повній мірі відповідає поданому ним відзиву на позовну заяву, в якому зокрема просить в задоволенні позовних вимог відмовити.
До початку розгляду справи від представника позивача до суду надійшло клопотання про проведення розгляду справи без його участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Представник відповідач, будучи двічі належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення про його виклик (а.с.88, 114) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 15 червня 2019 року приблизно о 00-30 год. ОСОБА_4 , керуючи легковим автомобілем марки «Audi А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній в с. Мочулище Дубровицького району Рівненської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 помер в Дубровицькій ЦРЛ, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 17 червня 2019 року (а.с.8).
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 10 квітня 2001 року вбачається, що батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.18).
Відповідальність водія транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Audi А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ПрАТ "СК "Еталон", що підтверджується полісом №АМ4796059 (а.с.16). Вказана обставина сторонами не заперечується.
Станом на 16 березня 2021 року у суду відсутні відомості, що приймалось рішення про закриття кримінального провадження або направлення його до суду з обвинувальним актом.
Відповідно до ст.35 п.35.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.
Відповідно до ст.35 п.35.2 Закону до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо- транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).
Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.
Відповідно до п.36.1 ст.36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до п.36.2. ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Таким чином, оскільки кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за фактом ДТП, в результаті якого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, ще триває, вину особи у скоєному ДТП не встановлено, перебіг строку здійснення виплати страхового відшкодування до моменту отримання страховиком документу щодо встановлення вини особи призупинився. Відтак, зупинення відповідачем розгляду по суті поданих від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяв про виплату страхового відшкодування не є відмовою у її відшкодуванні.
Отже, звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду є передчасним, оскільки страхова компанія не відмовляла останнім у виплаті страхового відшкодування, а лише зупинила її до отримання судового рішення по кримінальному провадженні, відповідно до положень п.36.2. ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України,). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
В Постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» надано роз`яснення, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України.
Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазнали шкоди в результаті ДТП та відповідно закону мають право на її відшкодування з винної особи.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована у ПрАТ "СК "Еталон" та відповідно останній відповідає за завдану ним шкоду в межах суми ліміту. Проте, вина цієї особи повинна бути доведена та встановлена.
З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Тобто, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Проте, вина цієї особи повинна бути встановлена.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.
Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Натомість, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
З огляду на це відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Таким чином, у разі доведення в кримінальному провадженні, або у справі про адміністративне правопорушення, що ДТП сталася з вини ОСОБА_4 , ПрАТ "СК "Еталон", після виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 страхового відшкодування, набуде право зворотньої вимоги до завдавача шкоди.
Отже, встановлення винної особи у невиконанні правил дорожнього руху, що призвело до ДТП є обов`язковою.
Крім того, згідно матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у строк звернулися до страховика про виплату страхового відшкодування і їм не було відмовлено у здійсненні страхової виплати, а зупинено розгляд питання до моменту отримання документу встановлення винної особи у зазначеному ДТП.
Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що звернення позивачів до суду є передчасним, оскільки наразі кримінальне провадження триває, вина особи у скоєному ДТП не встановлена та страхова компанія не відмовляла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відшкодуванні страхової виплати, а тому в задоволенні позовних вимог, слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 22, 23, 1167, 1187, 1200 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Дубровицьким районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 10 квітня 1997 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий 15 січня 1996 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.
Суддя: підпис.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області Оборонова І.В.