ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5752/20
провадження № 2/753/3543/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

секретаря Григораш Н.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача -1 Рядніна А.А. ,

представника відповідача -3 Наєва Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державного казначейства України, Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування моральної та майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, Департаменту патрульної поліції, Державного казначейства України, Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування моральної та майнової шкоди, в якому просить суд стягнути з відповідачів на свою користь моральну шкоду в розмірі 350 000 грн., та матеріальну шкоду в розмірі 588 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 10.02.2019 р. поліцейським 1 роти 3 батальйону 2 полку Департаменту патрульної поліції Рабощуком М.І. було винесено постанову серії НК №574014, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. Вказує, що в рамках виконавчого провадження з виконання даної постанови 20.06.2019 р. державним виконавцем було накладено арешт на його банківські рахунки. Не погодившись з постановою поліцейського про накладення адміністративного стягнення, позивач звернуся до суду з позовом про її скасування. 19.07.2019 р. за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову було зупинено стягнення у виконавчому провадженні відкритому на підставі вищевказаної постанови. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.01.2020 р. постанову серії НК №574014 від 10.02.2019 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху було скасовано. Зазначає, що у зв`язку із накладенням арешту на його рахунки позивач став неспроможним забезпечувати себе та свою родину грошовими коштами, крім того блокування його рахунку завдало йому шкоди в проведенні агітаційних робіт як кандидата в народні депутати, внаслідок чого позивач постійно знаходився в стані душевного хвилювання, що завдало йому моральної шкоди. Вказує, що за звернення до суду з позовом про оскарження постанови та заявою про забезпечення позову він сплатив судовий збір в сумі 588 грн. 06 коп., чим йому було завдано матеріальної шкоди.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Даниленка В.В.від 15.04.2020 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_4 , 09.09.2020 р.,у встановленому ЦПК України порядку справу передано у провадження судді Лужецької О.Р.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Лужецької О.Р. від 11.09.2020 р. справу прийнято до свого провадження та постановлено провести розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

30.11.2020 р. на адресу суду від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, а позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вказує, що жодних протиправних дій поліцейським вчинено не було, що спростовує факт заподіяння позивачу шкоди. Крім того, Департамент патрульної поліції та його посадові особи діяли на підставі та в межах чинного законодавства щодо звернення постанови до виконання.

Ухвалою суду від 08.12.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

09.12.2020 р. до суду від представника Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що сам факт наявності судового рішення про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, не є безумовною підставою вважати, що позивачу завдано моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідачів Департаменту патрульної поліції, Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову.

Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

10.02.2019 р. поліцейським 1 роти 3 батальйону 2 полку Департаменту патрульної поліції Рабощуком М.І. винесено постанову серії НК №574014, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. (а.с.6)

Згідно даної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.(а.с.6)

20.06.2019 р. державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови серії НК №574014 від 10.02.2019 р. про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.13) та накладено арешт на грошові кошти боржника, які знаходяться на банківських рахунках. (а.с.15)

З матеріалів справи вбачається, що позивач, не погодившись з вищевказаною постановою поліцейського про накладення адміністративного стягнення, звернуся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про її скасування.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.07.2019 р. задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого документа постанови серії НК №574014 від 10.02.2019 р. (а.с.11)

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.01.2020 р. у справі №753/3751/19 скасовано постанову серії НК №574014 складену 10.02.2019 р. поліцейським 1 роти 3 батальйону 2 полку Департаменту патрульної поліції Рабощуком М.І. відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. (а.с.17)

Із метою захисту своїх порушених прав, посилаючись на статті 1167, 1174 ЦК України, позивач просив відшкодувати йому майнову та моральну шкоду у зв`язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

Вбачається, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.01.2020 р. у справі №753/3751/19 встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, постанова по якій скасована за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (винесення постанови). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Вищевикладене відповідає висновкам Верховного Суду/Касаційного цивільного суду, які викладені в постанові від 5 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17.

Таким чином, дії посадової особи Департаменту патрульної поліції щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки скасування судом постанови про накладення адміністративного стягнення через відсутність складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини.

Позивач посилається на завдану йому моральну шкоду від неправомірних дій посадової особи Департаменту патрульної поліції, яку він оцінив у 350 000 грн., та обґрунтував тим, що внаслідок цих неправомірних дій, він переніс душевні страждання, на що суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надаючи оцінку доводам позивача, викладених у позовній заяві, суд приходить до переконання, що позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку з незаконними діями щодо винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності танакладення на адміністративного стягнення у виді штрафу.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, та стягує з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вказаний розмір відшкодування буде відповідати вимогам розумності і справедливості.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Наданими суду документами позивачем не було доведено обсягу моральних та фізичних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірі 350 000 грн.

Дана сума є завищеною. Тому з урахуванням викладених обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням глибини душевних страждань позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної шкодив сумі 588 грн. 06 коп., суд дійшов до наступного.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідачів матеріальну шкоду, яка складається з судового збору в розмірі 588 грн. 06 коп., сплаченого при розгляді Дарницьким районним судом м. Києва в порядку адміністративного судочинства справи №753/3751/19 щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

В даному випадку порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується главою 8 розділу І КАС України. Зазначені витрати не є шкодою в розумінні ст. 1166 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як матеріальна шкода.

Крім того питання про стягнення судового збору, сплаченого у зв`язку із судовим розглядоміншої справи №753/3751/19 позивач мав би поставити перед судом, що розглядав дану справу.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення з відповідачів 588 грн. 06 коп. матеріальної шкоди.

Керуючись статтями 19, 56 Конституції України, статтями 1174 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 272, 280-289 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державного казначейства України, Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування моральної та майнової шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 2000 гривень.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р. Лужецька