З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2021 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря судових засідань Химинець О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 05.04.2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.04.2021 року.
Позивач зазначає, що за висновками судового експерта Кеню В.В., ремонтно-відновлювальні роботи пошкодженого автомобіля, «Mitsubishi-L200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 28.08.2020 року, вартуватимуть 57 247, 04 грн. (п`ятдесят сім тисяч двісті сорок сім гривень 04 коп.).
Позивач наголошує на тому, що внаслідок порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України та вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, Позивачу - ОСОБА_1 була заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 57 247, 04 грн. (п`ятдесят сім тисяч двісті сорок сім гривень 04 коп.). Саме таку суму становитиме вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi-L200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно експертного висновку. Вартість проведеної експертизи становить 351,60 грн. (триста п`ятдесят одну гривню, 60 коп.)
Разом із тим у позовній заяві вказано, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 13 липня 2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді накладення на нього штрафу в розмірі 340 гривень. Вказана постанова набрала законної сили.
У позовній заяві вказано, що автомобіль «Mitsubishi-L200», належний ОСОБА_1 , було застраховано у ПАТ «СК Українська страхова група». Позивач звернувся до вищевказаної компанії за виплатою страхової суми, та отримав виплату в розмірі 16 296,51 (шістнадцять тисяч двісті дев`яносто шість гривень 51 коп.). Однак, потерпілому у ДТП невідшкодована сума збитків, заподіяних яка становить 40 950. 53 гри. (57 247, 04 грн. - 16 296.51 грн. = 40 950. 53 грн.).
При обґрунтуванні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на положення ч. 1 ст. 1166,ст. 1187 Цивільного кодексу України, висновки що викладені в п. 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого України з цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р., «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» та постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808 цс 15 Верховного Суду України та постанові Верховного Суду України від 14 лютого 2018 року по справі №754/1114/15-ц.
Як вказано у позовній заяві ОСОБА_1 , вживав заходи щодо відшкодування йому збитків у досудовому порядку, однак ОСОБА_2 ці вимоги були проігноровані.
Щодо понесених витрат пов`язаних із зверненням до суду із даним позовом, зазначає, що ним попередньо затрачені наступні кошти: 5000 (п`ять тисяч) грн. - надання правової допомоги; 351,60 грн. (триста п`ятдесят одну гривню, 60 коп.)- оплата експертних послуг. Загальна сума затрат, понесених Позивачем при підготовці даного позову складає 5351 грн. (п`ять тисяч триста п`ятдесят одну гривню). Позивач, зазначає, що ним можуть бути понесені затрати у процесі розгляду справи, орієнтовно до 2000 (двох тисяч) грн.
Згідно прохальної частини позовної заяви позивач просить суд:
стягнути на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 - 40 950, 53 грн. (сорок тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень 53 коп.) в якості відшкодування матеріальних збитків, які Позивачу належить потратити за ремонт автомобіля «Mitsubishi-L200», реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
стягнути на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 5000 (п`ять тисяч) гривень на відшкодування витрат позивача на правову допомогу;
стягнути на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 351,60 грн. (триста п`ятдесят одну гривню, 60 коп.), якій він потратив на оплату експертизи.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.10.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.
На виконання вказаної ухвали від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Голуб В.К. 08.10.2020, надійшла позовна заява про усунення недоліків, а також належним чином завірені копії документів у підтвердження позовних вимог.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2020 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, подав через канцелярію суду заяву, у якій позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов суду не подав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від останнього не надходило.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2020, справа №308/6056/20 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Копії протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП, постанови в справі про адміністративне правопорушення додані до матеріалів справи.
Вказана постанова не була оскаржена в апеляційному суді, та набула законної сили 23.07.2020.
Згідно розписки, копія якої міститься у матеріалах справи, ОСОБА_2 ,зобов`язався виконати ремонтні роботи автомобіля «Міцубісі Л200» НОМЕР_3 , належного ОСОБА_1 . Оскільки він, ОСОБА_2 , пошкодив вказаний транспортний засіб внаслідок порушення ним ПДР.
Відповідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
За таких обставин, суд вважає доведеним наявність вини відповідача у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу Mitsubishi-L200», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Разом із тим встановленим є також і те, що автомобіль Mitsubishi-L200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , копія якого міститься у матеріалах справи.
Під час розгляду справи встановлено, що на момент коли мала місце ДТП автомобіль Mitsubishi-L200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , було застраховано його власником ОСОБА_1 , у ПАТ «СК Українська страхова група».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.
Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Так, вказану страхову компанію було повідомлено про ДТП, а також позивач звернувся із відповідною заявою про виплату страхового випадку. Проте, ПАТ «СК Українська страхова група» виплатила Позивачу лише 16 296,51 (шістнадцять тисяч двісті дев`яносто шість гривень 51 коп.). на підтвердження вказаному позивачем надано копію витягу рахунку АТ КБ «ПРИВАТ БАНК».
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого України з цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р., «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Окрім того, відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно положень ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.
Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
Таким чином, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Слід констатувати, факт вини ОСОБА_2 у порушенні ним ПДР, наслідком чого стала ДТП повністю підтверджується постановою суду від 13.07.2020, окрім того при розгляді срави про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП, ним всудовому засіданні вина була визнана повністю. Згідно копії розписки написаної власноручно ОСОБА_2 , та ним підписаної він зобов`язувався здійснити відновлювальний ремонт пошкодженого ним автомобіля Mitsubishi-L200, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
За таких обставин, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, грошових коштів в розмірі 40 950,53 грн., а також вартості проведення експертного дослідження з встановлення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Mitsubishi-L200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 351 грн. 60 коп.
Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача 5000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу суд вважає, що вказана вимога не підлягає задоволенню у зв`язку із наступним:
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 137 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 вказаної норми для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Разом із тим, позивачем всупереч вимогам частини третьої статті 137 ЦПК України до суду не було надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, що позбавляє можливості суд встановити обґрунтованість стягнення правничої допомоги та перевірити співмірність заявленого розміру правничої допомоги з виконаною роботою, та чи були такі взагалі.
ОСОБА_1 вказує у позовній заяві, що ним понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., однак підтвердження цьому відсутні. В договорі про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом Голуб В.К., не вказано жодних сум які клієнт сплатив чи мав був сплатити за надані йому адвокатом послуги. Матеріали справи не містять жодного розрахунку оплати наданих адвокатом послуг. У зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,- задовольнити частково.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мешк. АДРЕСА_2 ) на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (мешк . АДРЕСА_3 ) - 40 950, 53 грн. (сорок тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень 53 коп.) матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мешк. АДРЕСА_2 ) на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (мешк. АДРЕСА_3 ) витрати за проведення експертизи в розмірі 351 грн. 60 коп. (триста п`ятдесят одну гривню, 60 коп.).
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мешк. АДРЕСА_2 ) на користь держави суму судового збору в розмірі 840,80 грн..
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (мешк. АДРЕСА_3 ).
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мешк. АДРЕСА_2 ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош