ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 квітня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/7873/16-ц

Головуючий у першій інстанції Деркач О. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/641/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

боржник: ОСОБА_2 ,

стягувачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою його представником - адвокатом Помазом Анатолієм Павловичем, на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну стягувача, -

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_3 , звернувся до суду із заявою, в якій просив замінити стягувача у виконавчому листі, виданому 10.11.2016 Новозаводським районним судом м. Чернігова у цивільній справі № 751/7873/16-ц, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором ML-001/103/2006 від 31.05.2006 в розмірі 63 760,64 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості становить 1 584 084,32 грн та сплаченого судового збору в сумі 23 761,32 грн - на ОСОБА_1 .

Заява обґрунтована тим, що 28.07.2020 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» і ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» був укладений договір факторингу та договір про відступлення права вимоги. В подальшому на підставі договору цесії між ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» і ОСОБА_1 був укладений договір про відступлення права вимоги, за яким права вимоги за кредитним договором ML-001/103/2006 від 31.05.2006, укладеним з ОСОБА_2 , були відступлені новому кредитору - ОСОБА_1 .

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.09.2020 заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про заміну стягувача задоволено.

Замінено стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на правонаступника Костирка Д.В. у виконавчому листі № 751/7873/16-ц, виданому 10.11.2016 Новозаводським районним судом м. Чернігова, згідно заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.09.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості по кредитному договору № ML001/103/2006 від 31.05.2006 в сумі 63 760,64 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості становить 1 584 084,32 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 59 118,34 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості становить 1 468 752,71 грн, та заборгованості по відсоткам - 4 642,30 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості становить 115 334,61 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в розмірі 23 761,32 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Помаз А.П. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну стягувача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що боржник про судовий розгляд заяви про заміну стягувача не був обізнаний, повісток та оскаржуваної ухвали не отримував.

Посилаючись на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14, заявник зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором, що є самостійною та достатньою підставою для відмови ОСОБА_1 у задоволені заяви про заміну стягувача.

Указує, що ним подано позов про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги від 28.07.2020, укладеного між ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» та ОСОБА_1 , оскільки у даних правовідносинах фізична особа не може виступати кредитодавцем і укладений договір не може змінити імперативні приписи законодавства.

Заявник наголошує, що судом першої інстанції у порушення норм матеріального права прийнято рішення про уступку в частині стягнення судового збору в сумі 23 761,32 грн, однак сплата суми судового збору визначеного судовим рішенням, не є зобов`язанням у розумінні положень ст. 509 ЦК України, а отже не може бути предметом відступлення за договором.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Дмитришин А.В. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як таку, що ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що аргументи щодо недійсності правочинів, на підставі яких здійснено перехід права вимоги до ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки є надуманими та спрямовані на ухилення від виконання рішення суду. Наявність у цесіонарія оригіналів договорів, виконавчого листа та інших документів кредитної справи боржника прямо вказує на виконання своїх грошових зобов`язань.

Посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду не можуть бути застосовані за даних обставин, оскільки вони стосуються норм права у справах за господарськими правовідносинами та/або іншими фактичними обставинами, що виключає можливість їх застосування до правовідносин, що склалися по даній справі.

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення боржника ОСОБА_2 та його представника адвоката Помаза А.П., які підтримали апеляційну скаргу, представника заявника адвоката Дмитришина А.В., який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 та замінюючи стягувача у виконавчому листі № 751/7873/16-ц, виданому на виконання заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.09.2016, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідно до ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі укладеного між ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» і ОСОБА_1 договору про відступлення права вимоги до ОСОБА_1 перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором ML-001/103/2006 від 31.05.2006.

Однак погодитись з таким висновком районного суду не може апеляційний суд, виходячи з наступного.

Судом у справі встановлено, що заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.09.2016 задоволено позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по кредитному договору № ML001/103/2006 від 31.05.2006 у сумі 63 760, 64 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості становить 1 584 084,32 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 59 118,34 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості становить 1 468 752,71 грн та заборгованості по відсоткам - 4 642,30 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості становить 115 334,61 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в розмірі 23 761,32 грн (т. 1 а.с. 60-62, 196-199).

На виконання вказаного судового рішення 10.11.2016 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було видано виконавчий лист № 2-7873/16-ц (т. 1 а.с. 74).

28.07.2020 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (клієнт) і ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» (фактор) був укладений договір факторингу, за умовами якого фактор передав грошові кошти в розпорядження клієнта за плату шляхом дисконтування суми заборгованості, а клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржника в розмірі заборгованості, яке виникло внаслідок укладення з боржником кредитного договору та надання боржнику кредитних коштів згідно умов кредитного договору. Загальний розмір заборгованості боржника, право вимоги щодо якої відступається, відповідно до рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.09.2016 № 751/7873/16-ц станом на дату підписання сторонами цього договору складає 1 584 087,32 грн, з яких: за основною сумою боргу за фінансовим кредитом 1 468 752,71 грн, відсотки за користування фінансовим кредитом 115 334,61 грн, пеня 0,00 грн, судові витрати 23 76,32 грн (т. 1 а.с. 200-201).

Цього ж дня між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (первісний кредитор (первісний іпотекодержатель) і ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» (новий кредитор (новий іпотекодержатель) був укладений нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги за умовами якого, у зв`язку з укладенням між сторонами вищевказаного договору факторингу, первісний кредитор передав та відступив новому кредитору всю сукупність прав, належних первісному кредитору за договором іпотеки, включаючи, але не обмежуючись, право звернення стягнення на предмет обтяження іпотекою та отримання задоволення своїх вимог за рахунок вартості предмета іпотеки. За цим договором новому кредитору перейшли всі права первісного кредитора як сторони за вищевказаним договором іпотеки в обсягах та на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором та відповідно до норм чинного законодавства. Предметом іпотеки згідно вищевказаного договору іпотеки є квартира АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 202-203).

У подальшому, 28.07.2020 між ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» (цедент) та ОСОБА_1 (цесіонарій) було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого цедент передає (відступає) цесіонарію, а цесіонарій набуває належні цедентові права вимоги за кредитним договором № ML001/103/2006 від 31.05.2006, що укладений між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 204-206).

Також у цей день, 28.07.2020 між ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» (первісний кредитор (первісний іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (новий кредитор (новий іпотекодержатель) укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги за умовами якого, у зв`язку з укладенням між сторонами вищевказаного договору про відступлення права вимоги, первісний кредитор передає та відступає новому кредитору всю сукупність прав, належних первісному кредитору за договором іпотеки, включаючи, але не обмежуючись, право звернення стягнення на предмет обтяження іпотекою та отримання задоволення своїх вимог за рахунок вартості предмета іпотеки. За цим договором новому кредитору переходять всі права первісного кредитора як сторони за вищевказаним договором іпотеки в обсягах та на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором. Предметом іпотеки згідно вищевказаного договору іпотеки є квартира АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 207-208).

У п. 9 ст. 129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

За статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України, що узгоджуються з приписами ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Процесуальний порядок правонаступництва визначений ст. 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 55 ЦПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Матеріали справи не містять документів, які б свідчили про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» та ОСОБА_1 , зазначене питання не є предметом розгляду цієї справи у межах вирішення питання про наявність підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Однак колегія суддів зважає на наступне.

Пунктами 1.3, 2.1, 2.2 укладеного між ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» та ОСОБА_1 договору про відступлення права вимоги (цесії) від 28.07.2020 встановлено, що цесіонарій заміщає цендента у всіх правовідносинах, що склалися між останнім і боржником з моменту зарахування грошових коштів у сумі, в строк і на рахунок цедента, що зазначені в п. 2.1 договору. Відступлення прав вимоги за цим договором вважатиметься здійсненим з моменту повного виконання цесіонарієм зобов`язання по оплаті прав, що відступаються.

Зобов`язання цесіонарія по оплаті прав, що відступаються, виникли з моменту підписання цього договору. Повна оплата цеденту за відступлені права вимоги проводиться на п/р № НОМЕР_1 в АТ «ОТП Банк» м. Київ, МФО 300528, код за в повному обсязі у розмірі 510 000 грн, без ПДВ, та до цесіонарія переходять права цедента за кредитним договором.

Зобов`язання цесіонарія вважаються виконаними з моменту зарахування грошових коштів у сумі, в строк і на рахунок цедента, що зазначені в п. 2.1 договору.

Разом з тим апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати на вказаний рахунок за укладеним з ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» договором про відступлення права вимоги (цесії) від 28.07.2020, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання ним своїх зобов`язань.

Невиконання ОСОБА_1 вказаних зобов`язань за договором дає підстави стверджувати, що відступлення права вимоги на користь останнього за кредитним договором № ML001/103/2006 від 31.05.2006, що укладений між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 , не відбулось.

Зазначені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про заміну стягувача у виконавчому листу, виданому 10.11.2016 Новозаводським районним судом м. Чернігова у цивільній справі № 751/7873/16-ц.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14.

Суд першої інстанції вищезазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача, у зв`язку з чим ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.09.2020 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі, виданому 10.11.2016 Новозаводським районним судом м. Чернігова у цивільній справі № 751/7873/16-ц.

Посилання заявника у відзиві на апеляційну скаргу на наявність у цесіонарія оригіналів договорів, виконавчого листа та інших документів кредитної справи, боржника, що прямо вказує на виконання своїх грошових зобов`язань, не заслуговують на увагу, оскільки належним підтвердженням виконання зобов`язання щодо сплати грошових коштів є відповідні розрахункові документи і таких заявником ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду не надано.

Є хибними посилання у відзиві на апеляційну скаргу на те, що указані заявником в апеляційній скарзі правові позиції Верховного Суду не можуть бути застосовані за даних обставин, оскільки вони стосуються норм права у справах за господарськими правовідносинами, що виключає можливість їх застосування до правовідносин, що склалися по даній справі, оскільки судом зроблено висновок щодо застосування норм ЦК України, а отже вищенаведена практика тлумачення судами різних юрисдикцій норм цивільного законодавства є застосовною до обставин цієї справи.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги на підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 належить стягнути 454 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 2, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником адвокатом Помазом Анатолієм Павловичем, - задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 вересня 2020 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) 454 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2021 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко