РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2021 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Буга Р.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Лук`янчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 Жмеринського міськрайонного суду по суті справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Жмеринської місцевої прокуратури, Вінницької обласної прокуратури, про відшкодування моральної шкоди за навмисну фальсифікацію вимог статті 60 КПК України, -

приходить до такого.

Позиція позивача

Позивач ОСОБА_1 25 серпня 2020 року звертається до Жмеринського міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення моральної шкоди з держави Україна за неправомірні дії Жмеринської місцевої прокуратури, які виразились в наданні йому відповіді від 11 вересня 2018 року керівника Жмеринської місцевої прокуратури про відсутність у нього як заявника по кримінальному провадженню права на подання клопотання щодо вчинення прокурорами та слідчими національної поліції процесуальних дій та недотримання розумних строків слідства.

Позов обгрунтовує умисною фальсифікацією керівником прокуратури вимог статті 60 КПК України щодо неможливості такого оскарження, враховуючи роз`яснення у наступному абзаці відповіді про можливість його як заявника звернутися до слідчого судді із скаргою на діїї слідчого і прокурора. Вважає це знущанням над його похилим віком. Посилаючись на статті 1173, 1174 ЦК України, просить визнати, що відповідно до статті 60 КПК України у заявника є право звертатися із зверненнями до правоохоронних органів, а також заявник має право у відповідності із статтями 36, 40 КПК України подавати такі звернення і клопотання; стягнути з Вінницької обласної прокуратури через державу Україна в особі Державної Казначейської служби України 200000 грн моральної шкоди.

На підтвердження своїх позовних вимог подає копію відповіді керівника Жмеринської місцевої прокуратури № 74-72-16 від 11 вересня 2018 року, копію відповіді заступника керівника Жмеринської місцевої прокуратури № 74-72-16 від 6 лютого 2020 року, копії ухвал слідчого судді від 4 та 7 серпня 2020 року.

Позиція відповідачів

Відповідачі відзивів на позов не подали.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Позовна заява 25 серпня 2020 року надійшла до суду (а.с.1).

Ухвала судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі винесена 28 серпня 2020 року (а.с.12).

12 жовтня 2020 року справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному (а.с.14).

1 грудня 2020 року підготовче судове засідання відкладене через відсудність належного повідомлення представника відповідача (а.с.20).

Позивач 1 грудня 2020 року подав заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутність (а.с.21).

Позивач 8 грудня 2020 року подав заяву про перенесення розгляду справи (а.с.22).

Позивач 11 грудня 2020 року подав заяву про перенесення розгляду псрави (а.с.23).

Представник відповідача Вінницької обласної прокуратури 13 січня 2021 року подав клопотання про проведення підготовчого судового засідання у його відсутність (а.с.28).

Суд 13 січня 2021 року виніс ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання за клопотання позивача (а.с.31).

Позивач 22 лютого 2021 року подав заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутність (а.с.32).

Суд 26 лютого 2021 року виніс ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду на 2 квітня 2021 року (а.с.34).

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

У судовому засіданні позивач повністю підтримує свої позовні вимоги. Пояснює, що заподіяна йому моральна шкода випливає з відповіді керівника Жмеринської місцевої прокуратури від 11 вересня 2018 року, в якій він спочатку пояснює, що ОСОБА_1 не має права на оскарження дій слідчого, а потім роз`яснює, що ОСОБА_1 має право звернутися до слідчого судді із скаргою на дії, бездіяльність слідчого. Інакше як знущанням над його похилим віком розцінює він таку відповідь, що ї є моральною шкодою в розмірі 200000 грн, яку просить стягнути з держави Україна за такі неправомірні дії прокуратури, які він називає брехнею. Водночас пояснює, що йому байдуже, яке буде прийняте рішення судом першої інстанції, який не має права задовольняти його позови, він все одно буде оскаржувати його до Апеляційного суду. Якщо ж суд задовольнить його позов, то у нього є ще п`ятсот таких позовів, які він подасть, щоби суддям було що робити.

Представник відповідача Вінницької обласної прокуратури у судовому засіданні позов не визнає. Пояснює, що відповідно до постанов Верховного Суду скасування постанов слідчого не є підставою для стягнення моральної шкоди. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є реалізацією права ОСОБА_1 на контроль над досудовим слідством, а не підставою для відшкодування моральної шкоди. Просить у позові відмовити.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є особою, яка неодноразово звертається до суду зі скаргами та позовами на дії правоохоронних органів.

Своє клопотання, на яке отримав відповідь від 11 вересня 2018 року, позивач суду не надав. Зі згаданної відповіді керівника Жмеринської місцевої прокуратури видно, що "Жмеринською місцевою прокуратурою розглянуто ваше клопотання від 10.09.2018 р. щодо вчинення прокурорами та слідчими нацполіцією м.Жмеринка процесуальних дій по кримінальним провадженням, порушеним по вашим заявам з 2016 року та недотримування розумних строків слідства в цих справах. Ваше клопотання не підлягає задоволенню тому, що в цих справах ви з`являєтесь заявником та згідно статті 60 КПК України у вас відсутні права на подання такого клопотання. Одночасно роз`яснюю, що відповідно до вимог статті 303-307 КПК України ви маєте право як заявник надати скарги на рішення дії чи бездільності слідчого та прокурора, яким розглядується слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду" (а.с.2).

Судом свідомо процитувався цей лист, оскільки саме він став причиною заподіяння позивачеві моральної шкоди, і який, на його думку, містить протиріччя, які позивач вважає знущанням над ним та "навмисною фальсифікацією статті 60 КПК України".

До справи доданий також лист за підписом заступника керівника Жмеринської місцевої прокуратури від 6 лютого 2020 року, який дає відповідь позивачеві на його звернення від 27 січня 2020 року щодо можливого неналежного розслідування кримінальних проваджень та з інших питань (а.с.3). Перевіркою встановлена тяганина з боку слідчих Жмеринського та Барського ВП. ОСОБА_1 роз`яснений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора до слідчого судді, передбачений статтями 303-310 КПК України.

В ухвалі слідчого судді від 7 серпня 2020 року по скарзі ОСОБА_1 на бездіяльність начальника СВ Жмеринського ВП зазначено, що ОСОБА_1 жодного разу не звертався до слідчого з клопотаннями про вчинення будь-яких дій, до прокурора із скаргами на недотримання розумних строків слідства, тому в діях начальника СВ відсутня бездіяльність, яка може бути оскаржена до слідчого судді (а.с.4-5).

В ухвалі слідчого судді від 7 серпня 2020 року по скарзі ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого СВ Жмеринського ВП зазначено, що ОСОБА_1 жодного разу не звертався до слідчого з клопотаннями про вчинення будь-яких дій, до прокурора із скаргами на недотримання розумних строків слідства, тому в діях слідчого СВ відсутня бездіяльність, яка може бути оскаржена до слідчого судді (а.с.6-7).

В ухвалі слідчого судді від 4 серпня 2020 року по скарзі ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора Жмеринської місцевої прокуратури зазначено, що ОСОБА_1 жодного разу не звертався до слідчого з клопотаннями про вчинення будь-яких дій, до прокурора із скаргами на недотримання розумних строків слідства, тому в діях прокурора відсутня бездіяльність, яка може бути оскаржена до слідчого судді (а.с.8-10).

Вказаними вище ухвалами позивач доводить, що прокурор умисно дає йому відповідь про неможливість оскарження ним дій слідчого як заявник, тоді як слідчий суддя це його право визнає і посилається у своєму рішенні.

Аналізуючи зміст відповіді керівника Жмеринської місцевої прокуратури від 11 вересня 2018 року видно, що ОСОБА_1 звернувся до нього з клопотанням щодо вчинення прокурорами та слідчими процесуальних дій по кримінальним провадженням, які були відкриті за заявами ОСОБА_1 з 2016 року та недотримання розумних строків слідства по цим кримінальним провадженням. Керівник прокуратури констатує, що ОСОБА_1 являється заявником, тому і не наділений правом у відповідності до статті 60 КПК України звертатись до прокурора з подібними клопотаннями (а.с.2).

Згідно зі статтею 60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування. Заявник, який є викривачем, крім передбачених цією статтею прав, має право в порядку, встановленому Законом України "Про запобігання корупції", отримувати інформацію про стан досудового розслідування, розпочатого за його заявою чи повідомленням. Інформація надається слідчим або прокурором у строк не більше п`яти днів з моменту подання заяви.

Отже, суд не вбачає у цій частині відповіді керівника прокуратури недотримання вимог статті 60 КПК України та фальсифікацію її змісту, оскільки ОСОБА_1 звернувся до прокурора за вирішенням питань, щодо яких він як заявник не може звертатися до слідчого та прокурора.

Аналізуючи далі зміст відповіді керівника Жмеринської місцевої прокуратури від 11 вересня 2018 року видно, що Вещунову роз`яснено, що він як заявник може звернутися в порядку статтей 3030-307 КПК України до слідчого судді за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого та прокурора.

Згідно з положеннями статті 303 КПК України, заявником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора : 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 3) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи.

Отже, заявник під час досудового слідства вправі звернутися до слідчого судді зі скаргою, якщо він вважає, що своїми рішеннями, дією чи бездіяльністю слідчий чи прокурор порушує його права, свободи чи інтереси.

Про що керівник прокуратури і повідомив ОСОБА_1 у третій частині своєї відповіді від 11 вересня 2018 року (а.с.2). І в цій частині, на думку суду, не міститься фальсифікації, спотворення чи невірного толкування закону керівником прокуратури.

Предметом позову в даному випадку є матеріально-правова вимога позивача до відповідачів, тобто то, по відношенню до чого позивач просить у суду захисту - відшкодування моральної шкоди за умисну фальсифікацію керівником прокуратури вимог статті 60 КПК України. Підставою позову є ті фактичні обставини, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, а також правові норми, на які посилається позивач в підтвердження своїх вимог.

Однак, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Тому визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Заподіяння моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частини перша статті 23 ЦК України).

Конституція України (стаття 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з положеннями статті 1176 ЦК України, якою врегульовано питання відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Оскільки у справі, що розглядається, йдеться про шкоду, спричинену фізичній особі діями посадової особи прокуратури, то відповідно до положень частини шостої статті 1176 ЦК України така шкода відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відшкодування шкоди, завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади, передбачені статтями 1173, 1174 ЦК України.

Саме на ці статті посилається позивач у своєму позові.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 цього ж Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Як встановлено судом, при наданні відповіді ОСОБА_1 керівником прокуратури останнім були дотримані вимоги закону, фальсифікації статті 60 КПК України судом встановлено не було. Саме таке сприйняття позивачем відповіді керівника прокуратури на його звернення та подальше подання позову про відшкодування моральної шкоди може свідчити про юридичну необізнаність позивача, правовий нігілізм чи сутяжництво.

При розгляді справи суд дійшов висновку про недоведеність, необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки : позивачем не доведена незаконність дій посадової особи керівника прокуратури; позивачем не доведений факт заподіяння йому моральної шкоди саме цією посадовою особою; позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями посадової особи прокуратури та моральною шкодою, про відшкодування якої заявлено позов (моральна шкода в розмірі 200000 грн., яку позивач просить стягнути з Вінницької обласної прокуратури через державу Україна).

Будь-яких інших належних та допустимих доказів стосовно предмету позову матеріали справи не містять. Відтак суд дійшов висновку, що незаконність дій посадових осіб відповідачів доведена не була.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також статею 81 ЦПК на кожну сторону покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина друга статті 78 та частина перша статті 89 ЦПК України).

Крім того, відповідно до абзацу другого частини першої статті 45 Закону України «Про прокуратуру» рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

Відповідно до пунктів 2 і 3 частини першої статті 16 Закону України «Про прокуратуру» незалежність прокурора забезпечується, зокрема, порядком здійснення повноважень, визначеним процесуальним та іншими законами; забороною незаконного впливу, тиску чи втручання у здійснення повноважень прокурора.

Здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та Законами України (частина друга статті 16 Закону України «Про прокуратуру» ).

Під час досудового розслідування слідчий та прокурор виконує процесуальні функції, які не можна охарактеризувати як управлінські, і для оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності визначений спеціальний порядок, тому суд, дотримуючись принципу законності, звертає увагу на те, що відшкодування моральної шкоди не має перетворюватись у спосіб заробітку (наживи), а має носити виключно компенсаційний характер при наявності підстав, передбачених статтею 23 ЦК України, яких судом у цій справі не встановлено.

Висновки суду

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральної шкоди діями відповідачів, а відтак і її розмір, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат

Судові витрати слід компенсувати за рахунок держави, оскільки ОСОБА_1 звільнений при подачі позову від сплати судового збору.

Керуючись статтями 259, 263, 265 ЦПК України, на підставі статей 3-13, 76-83, 89, 268, 280, 281 ЦПК України, статей 23, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Жмеринської місцевої прокуратури, Вінницької обласної прокуратури, про відшкодування моральної шкоди за навмисну фальсифікацію вимог статті 60 КПК України - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького Апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 12 квітня 2021 року.

Учасники справи :

Позивач ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_1 , ідент.код НОМЕР_1 .

Відповідачі : Вінницька обласна прокуратура, вул.Монастирська, 33 м.Вінниця, ;

Жмеринська окружна прокуратура Вінницької області, вул.Національна, 6А м.Жмеринка Вінницької області.

Головуючий суддя Костянтин Шепель