ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 711/3837/20
Провадження № 22-ц/821/382/21
категорія: 305020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Єльцова В. О.,

секретаря - Анкудінова О. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит - Капітал», ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал», ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, у складі головуючої судді Казидуб О. Г., повний текст рішення складено 13 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

01 червня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом вищезазначеного змісту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить автомобіль фургон-рефрижератор-С марки МАN, модель 18.224, 1999 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Вказаний транспортний засіб позивач набув на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2016 року у справі № 711/9185/16-ц, якою зобов`язано ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області передати автомобіль фургон-рефрижератор-С марки МАN, модель 18.224, 1999 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_1 , як стягувачу в рахунок погашення боргу в межах виконавчого провадження № 41091101. При цьому, вказана ухвала мотивована тим, що відбулась реалізація майна в порядку, що визначений ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21 квітня 1999 № 606-XIV) та серед іншого, вказано: « ОСОБА_1 у передбаченому законом порядку своєчасно повідомив державного виконавця про його згоду отримання у власність майна боржника в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 41091101.

ПАТ «ВіЕйБі Банк» відповідної згоди у встановлений законом термін не надав, а відтак відмовився від свого пріоритетного права на задоволення вимог за рахунок заставленого майна. За таких обставин державний виконавець зобов`язаний вчинити дії щодо вирішення питання про передачу ОСОБА_1 фургону-рефрижератора з дотриманням вимог, передбачених положеннями ч. 9-12 ст.62 Закону № 606-XIV, але цього не зробив».

Апеляційний суд Черкаської області своєю ухвалою від 13 березня 2017 року у справі № 711/9185/16-ц, при перегляді ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2016 року у справі № 711/9185/16-ц, дійшов до таких висновків: «За таких обставин суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що державний виконавець зобов`язаний вчинити дії щодо виконання рішення суду про повернення боргу шляхом передачі фургону-рефрижератора ОСОБА_1 . Посилання в апеляційній скарзі на ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» є непереконливим. Частиною 5 вказаної статті Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація заставного майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. На підставі приведених вище норм, колегія суддів вважає, що дії органів ДВС про передачу заставного автомобіля скаржнику в рахунок погашення боргу за рішенням суду були законними та обґрунтованими».

Більше того, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду своєю постановою від 10 червня 2019 року у справі № 711/9185/16-ц (провадження № 61-15986св18), касаційну скарг ПАТ «ВіЕйБі Банк» залишив без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 30 березня 2017 року залишити без змін. Верховний Суд встановив: «Заставлене майно неодноразово виставлялось на публічні торги, проте реалізовано не було. У зв`язку з неможливістю продажу фургона-рефрижератора-С боржника на публічних торгах через низький купівельний попит, 01 вересня 2016 року державним виконавцем надіслано ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» лист з роз`ясненням їх права щодо залишення за собою зазначеного майна в рахунок погашення боргу, який було отримано ОСОБА_1 09 вересня 2016 року, а ПАТ «ВіЕйБі Банк» - 06 вересня 2016 року. 18 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області із заявою, в якій повідомив про свою згоду отримати належний боржникові фургон-рефрижератор-С у рахунок погашення заборгованості. ПАТ «ВіЕйБі Банк», отримавши 06 вересня 2016 року лист державного виконавця з роз`ясненням права банку на залишення за собою нереалізованого майна, згоди на отримання у власність нереалізованого майна боржника не заявляв».

В межах постанови від 10 червня 2019 року у справі № 711/9185/16-ц (провадження № 61-15986св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов до такого правового висновку: «Частиною 3 ст. 21 Закону України «Про заставу» встановлено, що якщо другий і наступні аукціони (публічні торги) оголошені такими, що не відбулися, заставодержатель має право залишити заставлене майно за собою за початковою ціною, яка була запропонована на останньому аукціоні (публічних торгах). У разі якщо заставодержатель відмовився залишити заставлене майно за собою, це майно реалізується у встановленому порядку, якщо інше не передбачено договором. З огляду на вказані вище норми матеріального права, суди попередніх інстанцій врахували відсутність згоди ПАТ «ВіЕйБі Банк» на залишення заставленого майна за банком, у той час як ОСОБА_1 своєчасно повідомив державного виконавця про його згоду на отримання у власність майна боржника у рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом. Отже державний виконавець ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, отримавши вищевказану заяву ОСОБА_1 , не вчинив дій, спрямованих на передачу стягувачу фургона-рефрижератора-С, чим порушив вимоги ч. 9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а тому суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 ».

Постановою головного державного виконавця ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Коробковою Г. О. від 16 травня 2017 року належний ОСОБА_2 транспортний засіб переданий у власність ОСОБА_1 . Саме на підставі вказаних вище документів, з урахуванням ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2016 року у справі № 711/9185/16-ц, Територіальний центр № 7141 МВС України здійснив реєстрацію ОСОБА_1 , як власника, видав йому новий номер транспортного засобу та свідоцтво.

Таким чином, заставлене майно передано ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу, тобто відбулась примусова реалізація предмета застави - примусовий його продаж в процесі примусового виконання рішення суду. Це один із видів реалізації заставленого майна, тобто примусового продажу. Звернення стягнення на заставлене майно можливе за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса. Проте, ні суд, ні нотаріус не зможуть звернути стягнення на цей транспортний засіб, так як на підставі вказаних по тексту позову ухвали суду, постанови та акту державного виконавця - це майно примусово реалізовано і передано ОСОБА_1 у власність. Позивач є власником вказаного майна і автомобілю присвоєний новий державний номерний знак.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Позивач, як власник майна, не може в повній мірі реалізувати своє право власності на автомобіль, оскільки позбавлений права вільно його відчужувати.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру рухомого майна від 20 квітня 2018 року № 55470875, 13 квітня 2018 року до запису 10 серпня 2017 року № 16416976 внесено зміни, якими замінено обтяжувача ПАТ «ВіЕйБі Банк» на ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал».

ОСОБА_1 немає ніяких зобов`язань перед ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал», а тому належний йому на праві приватної власності автомобіль не може бути під обтяженням заставою за борги іншої особи. Одержати задоволення за рахунок майна ОСОБА_1 за невиконання зобов`язань боржником ОСОБА_2 ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» не може, так як позивач не є боржником. Ніяких існуючих вимог з боку ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» до нього не має.

Таким чином, наявність чи відсутність обтяження заставою ніяким чином не впливає на право ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» стягувати заборгованість з ОСОБА_3 та вже не виконує ту забезпечувальну функцію, яку воно мало раніше, при укладенні договору застави між відповідачами.

Крім того, позивач зазначив, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2019 року у справі № 711/3427/19 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» про припинення застави задоволений, у зв`язку із чим, визнано припиненою заставу автомобіля фургон-рефрижератор-С марки МАN, модель 18.224, 1999 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 згідно договору застави від 04 липня 2007 року № 044/1/Z1, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за договором від 13 березня 2018 року № 406 про відступлення прав за договором застави з ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» та скасовано запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про обтяження даного автомобіля.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у справі № 711/3427/19 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2019 року у справі № 711/3427/19 скасоване і ухвалено нове рішення, яким відмовлено в позові ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» та ОСОБА_2 .

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року у справі 711/3427/19 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у справі № 711/3427/19 вирішено відмовити.

За наведених обставин позивач просив суд зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» протягом п`яти днів з моменту набрання законної сили рішення суду подати держателю або реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження, що зареєстроване на підставі договору застави від 04 липня 2007 року № 044/1/Z1, і подальшого вилучення запису від 10 серпня 2017 року № 16416976 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відносно автомобіля фургон-рефрижератор-С марки МАN, модель 18.224, 1999 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 . Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» понесені позивачем судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Топора А. І. до ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал», ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

Зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» протягом п`яти днів з моменту набрання законної сили рішення суду подати держателю або реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження, що зареєстроване на підставі договору застави від 04 липня 2007 року № 044/1/Z1, і подальшого вилучення запису від 10 серпня 2017 року № 16416976 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відносно автомобіля фургон-рефрижератор-С марки МАN, модель 18.224, 1999 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840 грн 80 коп.

Рішення мотивовано тим, що заставлене майно передано ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу, тобто відбулась примусова реалізація предмета застави - примусовий його продаж в процесі примусового виконання рішення суду. Водночас, позивач, як власник майна, не може в повній мірі реалізувати своє право власності на автомобіль, оскільки позбавлений права вільно його відчужувати.

У ОСОБА_1 немає ніяких зобов`язань перед ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал», а тому належний йому на праві приватної власності автомобіль не може бути під обтяженням заставою за борги іншої особи. Отримати за рахунок майна ОСОБА_1 задоволення, невиконаних зобов`язань боржником ОСОБА_2 - ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» не може, так як позивач не є боржником. Ніяких існуючих вимог з боку ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» до позивача не має.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі поданій ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» 21 січня 2021 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, скаржник просив його скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що 01 березня 2018 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги № 6285, за яким відбулося відступлення права вимоги, зокрема, за кредитним договором № 044/1 від 04 липня 2007 року до ОСОБА_2 , який забезпечений договором застави № 044/l/Zl від 04 квітня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т. І., зареєстрованого в реєстрі за № 4988.

Відповідно до постанови апеляційного суду Черкаської області від 24 квітня 2019 року у справі було залишено без змін ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 грудня 2018 року, в якій було залишено замінену сторону виконавчого провадження з ПАТ «ВіЕйБі Банк на відповідача у даній справі ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»

Таким чином відповідач є правонаступником ПАТ «ВіЕйБі Банк» та володіє всіма правами кредитора і заставодержателя на дане заставне майно.

Наведена позивачем підстава як передача предмета застави іншій особі за іншим виконавчим провадженням, не передбачена чинним законодавством. Сам факт передачі у власність предмета застави іншому стягувачу не припиняє дію договору застави, а тому не може вважатися підставою для її припинення.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 01 березня 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал».

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 01 березня 2021 року справу призначено до розгляду на 18 березня 2021 року на 12 год 30 хв. з повідомленням учасників справи про дату час та місце її розгляду. У слуханні справи оголошено перерву до 07 квітня 2021 року до 08 год 45 хв.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить автомобіль фургон-рефрижератор-С марки МАN, модель 18.224, 1999 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 11.08.2017 (а.с. 120).

Даний транспортний засіб позивач набув на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2016 року у справі № 711/9185/16-ц, якою зобов`язано ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області передати автомобіль фургон-рефрижератор-С марки МАN, модель 18.224, 1999 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_1 , як стягувачу в рахунок погашення боргу в межах виконавчого провадження № 41091101.

Приведена ухвала мотивована тим, що відбулась реалізація майна в порядку, що визначений ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21 квітня 1999 № 606-XIV) (а. с. 18,19) та серед іншого, вказано: « ОСОБА_1 у передбаченому законом порядку своєчасно повідомив державного виконавця про його згоду отримання у власність майна боржника в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 41091101. ПАТ «ВіЕйБі Банк» відповідної згоди у встановлений законом термін не надав, а відтак відмовився від свого пріоритетного права на задоволення вимог за рахунок заставленого майна. За таких обставин державний виконавець зобов`язаний вчинити дії щодо вирішення питання про передачу фургону-рефрижератора з дотриманням вимог, передбачених положеннями ч. 9-12 ст. 62 Закону № 606-XIV, але цього не зробив» (а. с. 20-21).

Ухвалою Апеляційного суд Черкаської області ухвалою від 13 березня 2017 року у справі № 711/9185/16-ц, апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» відхилено. Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2016 року залишено без змін.

При перегляді ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2016 року у справі № 711/9185/16-ц, дійшов до таких висновків: «За таких обставин суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що державний виконавець зобов`язаний вчинити дії щодо виконання рішення суду про повернення боргу шляхом передачі фургону-рефрижератора ОСОБА_1 . Посилання в апеляційній скарзі на ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» є непереконливим. Частиною 5 вказаної статті Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація заставного майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. На підставі приведених вище норм колегія суддів вважає, що дії органів ДВС про передачу заставного автомобіля скаржнику в рахунок погашення боргу за рішенням суду були б законними та обґрунтованими» (а. с. 22, 23).

Постановою Верховного Суду від 10 червня 2019 року у справі № 711/9185/16-ц (провадження № 61-15986св18), касаційну скаргу ПАТ ««ВіЕйБі Банк» залишено без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 30 березня 2017 року залишено без змін.

Верховний Суд встановив: «Заставлене майно неодноразово виставлялось на публічні торги, проте реалізовано не було. У зв`язку з неможливістю продажу фургона-рефрижератора-С боржника на публічних торгах через низький купівельний попит, 01 вересня 2016 року державним виконавцем надіслано ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» лист з роз`ясненням їх права щодо залишення за собою зазначеного майна в рахунок погашення боргу, який було отримано ОСОБА_1 09 вересня 2016 року, а ПАТ «ВіЕйБі Банк» - 06 вересня 2016 року. 18 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області із заявою, в якій повідомив про свою згоду отримати належний боржникові фургон-рефрижератор-С у рахунок погашення заборгованості. ПАТ «ВіЕйБі Банк» отримавши 06 вересня 2016 року лист державного виконавця з роз`ясненням права банку на залишення за собою нереалізованого майна, згоди на отримання у власність нереалізованого майна боржника не заявляв».

В межах постанови від 10 червня 2019 року у справі № 711/9185/16-ц (провадження № 61-15986св18) Верховний Суд дійшов до такого правового висновку: «Частиною третьою статті 21 Закону України «Про заставу» встановлено, що якщо другий і наступні аукціони (публічні торги) оголошені такими, що не відбулися, заставодержатель має право залишити заставлене майно за собою за початковою ціною, яка була запропонована на останньому аукціоні (публічних торгах). У разі якщо заставодержатель відмовився залишити заставлене майно за собою, це майно реалізується у встановленому порядку, якщо інше не передбачено договором. З огляду на вказані вище норми матеріального права, суди попередніх інстанцій врахували відсутність згоди ПАТ «ВіЕйБі Банк» на залишення заставленого майна за банком, у той час як ОСОБА_1 своєчасно повідомив державного виконавця про його згоду на отримання у власність майна боржника у рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом. Отже державний виконавець Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, отримавши вищевказану заяву ОСОБА_1 , не вчинив дій, спрямованих на передачу стягувачу фургона-рефрижератора-С, чим порушив вимоги частини дев`ятої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а тому суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 » (а. с. 24-25).

Постановою головного державного виконавця ЦВ ДВС в м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Коробковою Г. О. від 16 травня 2017 року належний ОСОБА_2 транспортний засіб переданий у власність ОСОБА_1 (а. с. 27).

16 травня 2017 року головним державним виконавцем ЦВ ДВС м. Черкаси ГТ УЮ у Черкаській області Коробковою Г. О. складений акт про передачу вищевказаного транспортного засобу ОСОБА_1 (а. с. 26).

Відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2016 року у справі № 711/9185/16-ц, Територіальний сервісний центр № 7141 Міністерства внутрішніх справ України, 11 серпня 2017 року, здійснив реєстрацію ОСОБА_1 власником: автомобіля фургона-рефрижератора-С марки МАN, модель 18.224, 1999 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 12, 29).

Водночас, ОСОБА_1 не зміг відчужити належний йому автомобіль з огляду на те, що Державний реєстр обтяжень рухомого майна містить запис від 10 серпня 2017 року № 16416976 про обтяження зазначеного вище транспортного засобу заставою на підставі договору застави від 04 липня 2007 року № 044/1/Z1. Територіальний сервісний центр № 7141 Міністерства внутрішніх справ України листом від 19 березня 2019 року № 31/23/41-664 повідомив про можливість перереєстрації автомобіля лише за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя) на підставі абзацу 3 пункту 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року № 1371. (а. с. 28).

Як вбачається із витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20 квітня 2018 року № 55470875, 13 квітня 2018 року до запису від 10 серпня 2017 року № 16416976 внесено зміни, якими замінено обтяжувача з ПАТ «ВіЕйБі на ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» на підставі договору відступлення права за договором застави, 406, 13 березня 2018 року (а. с. 29).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 адвоката Топора А. І., переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 316 ЦК України регламентовано, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 на підставі судового рішення, зокрема ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2016 року у справі № 711/9185/16-ц, якою зобов`язано ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області передати у автомобіль фургон-рефрижератор-С марки МАN, модель 18.224, 1999 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_1 , як стягувачу в рахунок погашення боргу в межах виконавчого провадження № 41091101, залишеною без змін в процесі перегляду її в апеляційному порядку, набув права власності на предмет обтяження який не був реалізований у встановленому порядку на публічних торгах, а заставодержатель відповідно відмовився залишити його за собою, здійснив його реєстрацію, 11 серпня 2017 року в ТСЦ № 7141 МВС України та отримав нові номера і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20 квітня 2018 року № 55470875, 13 квітня 2018 року до запису від 10 серпня 2017 року № 16416976 внесено зміни, якими замінено обтяжувача з ПАТ «ВіЕйБі на ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» на підставі договору відступлення права за договором застави, 406, 13 березня 2018 року.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором.

Згідно ст. 11 вказаного Закону обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Як визначає ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч частин 2, 3 ст. 31 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що продаж предмета обтяження є підставою для припинення всіх існуючих забезпечувальних та публічних обтяжень щодо відповідного рухомого майна, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом.

Правила, встановлені цією статтею, також застосовуються в разі реалізації предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах за рішенням суду.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації не більш як п`ятирічний строк.

Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Отже, чинним законодавством покладено відповідальність на неправомірне існування запису про обтяження в Державному реєстрі саме на обтяжувача, який після того як заставне майно було реалізовано на прилюдних торгах, зобов`язаний був подати відповідну заяву до реєстратора Державного реєстру, однак обтяжувачем цього зроблено не було.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що на момент внесення, 13 квітня 2018 року, запису про обтяження спірного рухомого майна в Державний реєстр обтяжень рухомого майна, та реєстрація його саме за обтяжувачем ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал», позивач у справі - ОСОБА_1 був власником предмета застави, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 11 серпня 2017 року, підставою для видачі якого послугувала ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2016 року про передачу даного транспортного засобу ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу в межах виконавчого провадження № 41091101 в рамках звернення стягнення на заставне майно за попередньою згодою заставодержателя, який відмовився залишити його за собою після неможливості його реалізації на публічних торгах.

Наявність обтяження рухомого майна перешкоджає позивачу реалізувати свої права як власника обтяженого майна, тоді як у позивача відсутні перед ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал», будь-які договірні чи позадоговірні зобов`язання, а тому вказане майно не може виконувати забезпечувальну функцію у зв`язку з чим обтяження підлягає припиненню.

Встановивши наведені обставини колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних.

Водночас, доводи апеляційної скарги ґрунтовними не являються, побудовані на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права, та зводяться до необхідності переоцінки судом доказів. Крім того, аргументи скарги не мотивують підстав, на основі яких предмет обтяження може виконати забезпечувальну функцію за відсутності між сторонами даного позову будь яких зобов`язань які спроможний забезпечити вказаний предмет рухомого майна не порушуючи при цьому право на мирне володіння позивача своїм майном.

Здійснюючи перегляд судового рішення колегія суддів констатує, право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

З врахуванням наведеного, виходячи з принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

При вирішенні даного спору колегія суддів також бере до уваги, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал», залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

В. О. Єльцов