Єдиний унікальний номер 234/8682/20
Номер провадження 22-ц/804/802/21
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року

м. Бахмут

справа № 234/8682/20

провадження № 22-ц/804/802/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - судді Мірути О.А.,

суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач - Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 234/8682/20 за позовом Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення переплати бюджетних коштів,

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради,

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28 грудня 2020 року (суддя Лутай А.М.), постановлену в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області,-

В С Т А Н О В И В :

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В червні 2020 року позивач - Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (далі - УПСЗН) звернулось до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послалось на те, що ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 29 вересня 2016 звернулася до позивача із заявою про призначення житлової субсидії з вересня 2016 року за місцем свого проживання. Згідно доданої до заяви декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, ОСОБА_1 , станом на 01.09.2016, зареєстрована за вказаною вище адресою одна.

Зазначив, що умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій регламентується Положенням «Про порядок призначення та надання населенню житлових субсидій», затвердженої постановою КМУ № 848 від 21 жовтня 1995 року зі змінами, відповідно до вказаного Положення.

Рішенням УПСЗН від 02.12.2016 р. ОСОБА_1 було призначено житлову субсидію на опалювальний період 2016-2017 років з розрахунку на кількість зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб - 1 особу, визначених на початок місяця, в якому надійшло звернення.

Постановою КМУ № 329 від 27 квітня 2018 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність, постанова Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 р. № 1022» визначено, що з 1 травня 2018 року призначення житлової субсидії здійснюється лише після подання нових заяв і декларації, якщо у складі, домогосподарства є особи, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства.

Оскільки відповідачка отримувала житлову субсидію в попередньому періоді та не надала нові заяву та декларацію, а також не повідомила про факт перебування у шлюбі, станом на 01.05.2018 року, подальше призначення субсидії їй здійснювалося УПСЗН в автоматичному режимі, з розрахунку на кількість зареєстрованих у житловому приміщенні осіб - 1 особу, визначених на початок місяця, з якого призначається субсидія.

Так, ОСОБА_1 було призначено і розраховано житлову субсидію: з травня 2018 по січень 2019р. - 10 399,10 грн, з 01.02.2019 р. по 30.04.2019р. - 7 286,84 грн.

Рішенням УПСЗН від 10.06.2019 року ОСОБА_1 було скасовано автоматичний розрахунок субсидії з травня 2019 у зв`язку з несвоєчасним повідомленням про члена сім`ї із складу домогосподарства.

У зв`язку зі зміною обставин на підставі яких призначалася субсидія ОСОБА_1 (наявність у складі домогосподарства особи, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства), відповідачка втратила право на автоматичне призначення субсидії з 01.05.2018р. і тому, для подальшого її отримання ОСОБА_1 повинна була подати нові заяву та декларацію.

На підставі отриманих даних, здійснено перевірку правильності та повноти інформації, наданої ОСОБА_1 для призначення житлової субсидії, за результатами якої складено акти від 10.06.2019 №404 та №404/1, якими встановлено, що ОСОБА_1 своєчасно не проінформувала УПСЗН про члена сім`ї особи із складу домогосподарства, внаслідок чого їй були надмірно виплачені кошти в сумі 10 399,10 грн. за період з 01.05.2018 р. по 30.01.2019 р., у сумі 7 286,84 грн. - за період з 01.02.2019 р. по 30.04.2019 р. Про необхідність повернення надмірно виплачених коштів житлової субсидії у сумі 17 685,94 грн. ОСОБА_1 було надіслано повідомлення від 10.10.2019 р. На даний час сума надмірно виплачених коштів житлової субсидії до держаного бюджету ОСОБА_1 не повернута.

Позивач (з урахуванням уточнень) просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборговану переплату держаних коштів за період з 01.05.2018 р. по 31.01.2019 р. у сумі 10 399,10 грн., оскільки додатковою перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 суму субсидії у розмірі 7 286,84 грн. не отримувала та ця сума повернута до Держаного бюджету, як не отримана.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 28 грудня 2020 року у задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення переплати бюджетних коштів відмовлено.

Враховуючи встановлені у справі обставини, відсутність умислу щодо навмисного не подання інформації про склад сім`ї, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручання у права відповідачки, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідачки, суд дійшов до висновку, що примусове повернення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії у сумі 10 399,10 грн, може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Одночасно суд прийшов до переконання, що позивач не довів факт недобросовісності відповідачки, що виключає наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду позивач - Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не повідомив орган соціального захисту про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, допустив порушення, яке є підставою для повернення надміру виплаченої суми субсидії.

Інші доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, що викладенні в позовній заяві.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

11.03.2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення залишити без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що рішення суду першої інстанції є справедливим і законним, оскільки за період отримання нею житлової субсидії змін у складі зареєстрованих осіб за її адресою не відбулося, не змінилися джерела доходу, перелік отримуваних житлово-комунальних послуг, вона не придбавала товари або послуги на суму, більш ніж 50000 грн., тому і не зверталася до позивача з заявою про зміни.

Не отримавши від неї нової заяви та декларації, позивач самостійно прийняв рішення про призначення їй житлової субсидії.

При цьому, діючим законодавством передбачено, що позивач зобов`язаний здійснювати контроль та перевіряти правомірність нарахування субсидії та має для цього всі необхідні важелі.

Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів , наданих у вигляді житлової субсидії, саме з недобросовісного набувача, яку згідно ст. 81 ЦПК України має довести позивач.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

29.09.2016 р. ОСОБА_1 звернулася до позивача УПСЗН Краматорської міської ради із заявою, в якій просила призначити їй субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 у заяві зобов`язалася у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), джерел доходу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень), протягом місця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення (а. с. 7).

Відповідно розділу другого декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії «Всі види доходів осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, у тому чисті від розміщення депозитів, здачі майна в оренду за період з 01.01.2014 по 31.12.2015», ОСОБА_1 зазначила, що за вищевказаною адресою вона зареєстрована одна (а. с. 7 зворот).

Відповідно до вказаної заяви, Управлінням праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради було прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 житлової субсидії на опалювальний період 2016-2017 роки з розрахунку на кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб - 1 особу, визначених на початок місяця, в якому надійшло звернення відповідача.

Згідно відомостей про розрахунок субсидії ОСОБА_1 отримувала субсидію з травня 2018 р. по 30.04.2019 р., включно.

Відповідно до Акта проведення перевірки достовірності та повноти інформації, наданої заявником для призначення державної соціальної допомоги №215 від 17.05.2019, в результаті перевірки встановлено, що Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області зареєстровано актовий запис №1455 від 24.10.1981 про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 10).

Як вбачається з актів проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій № 404 та № 404/1 від 10.06.2019, перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 не повідомила про членів сім`ї осіб домогосподарства, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, зокрема в сумі 10 399,10 грн. за період з 01.05.2018 року по 31.01.2019. Вирішено припинити виплату субсидії з 01.05.2019 (а. с. 20-21).

Листом № 01/14-8423 від 10 жовтня 2019 року відповідач повідомлена про надмірно виплачену субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг у сумі 10399,10 грн, за період 01.05.2018 р. по 31.01.2019 р., та у сумі 7286,84 грн. за період 01.02.2019 р. по 30.04.2019 р. (а. с. 22).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову складає - 10,399,10 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні встановлено факт відсутності навмисного не подання відповідачкою інформації про склад сім`ї, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідачки, суд дійшов до висновку, що примусове повернення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії у сумі 10399,10 грн., може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Згідно пункту 12 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 - Положення передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні.

Відповідно до пункту 2 постанови КМУ № 329 від 27 квітня 2018 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 р. № 1022» з 1 травня 2018 року призначені житлової субсидії здійснюється лише після подання нових заяв і декларації, якщо у складі, домогосподарства є особи, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства.

Судом встановлено, що призначення субсидії здійснювалось позивачем добровільно, недобросовісні дії відповідача відсутні, а тому відсутні підстави для стягнення надміру сплачених сум допомоги.

Доводи апеляційної скарги фактично є ідентичними тому що було викладено в позовній заяві і вони були предметом перевірки судом першої інстанції, який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Отже, враховуючи необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Такий висновок також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 234/9643/19, провадження № 61-1910св20.

Інші доводи апеляційної скарги, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя О.А. Мірута

Судді: О.О.Тимченко

Я.В. Хейло