Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/129/21
Провадження № 2/382/391/21
РІШЕННЯ

Іменем України

30 березня 2021 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В позові вказала, що вона з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 04 листопада 2008 року та їй відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ». В даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі народився син ОСОБА_4 . 25.09.2010 року позивачка та ОСОБА_5 уклали шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_6 ». До повноліття сина відповідач сплачував позивачці аліменти на утримання сина в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно відповідно до рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 грудня 2018 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 досяг повноліття. В даний час син є студентом Державного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівельної механізації», терміном навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2022 року. Син сторін по справі немає можливості влаштуватися на роботу щоб самостійно отримувати заробіток, оскільки навчається на денній формі навчання, що вимагає значного часу на відвідування лекцій, семінарів та підготовки до них. Саме тому, у зв`язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги та повністю перебуває на утриманні матері. На даний час позивачка не працевлаштована. Син сторін по справі на праві власності не має жодного нерухомого чи рухомого майна. Відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований у ТОВ «Атем Груп» та має стабільний доход, проте будь-якої матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає. Враховуючи викладене, просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, до досягнення ним двадцяти трьох років, на час навчання.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 600 гривень щомісячно, до закінчення строку навчання, але не більше ніж до 23 років. На обґрунтування відзиву послався на наступні обставини.

Він, ОСОБА_2 , має на утриманні неповнолітню доньку від іншого шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, він має на утриманні дружину ОСОБА_8 , яка ніде не працює та перебуває в декретній відпустці, а також доньку дружини від першого шлюбу - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . До того ж, він несе витрати на оплату комунальних послуг, а також витрати на проїзд до місця роботи, при цьому потребує витрат на особисті потреби. На праві власності будь-якого майна не має. Інших джерел доходів, крім заробітна плата він немає. Крім того, важкий матеріальний стан позивачки не зобов`язує нести витрати на утримання повнолітнього сина лише батькові, оскільки мати та батько несуть рівні обов`язки щодо виховання та забезпечення їх дітей. Малолітніх дітей на утриманні вона немає, хронічними хворобами, які б заважали їй працювати, не хворіє, отже її не працевлаштування обумовлене виключно її особистим розсудом. Крім того, матеріали позовної заяви не містять відомостей про отримання чи не отримання сином стипендії. Розмір його доходу в середньому становить близько 9 000,00 грн., що, в разі задоволення позову у розмірі, який просить позивачка, поставить сім`ю відповідача у вкрай скрутне матеріальне становище.

Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та зазначила, що потрібні кошти на проїзд до навчального закладу, одяг, взуття, харчування, гуртожиток, який за останній рік коштує 1200 гривень, а також в навчання входить предмет щодо водіння транспортним засобом, якого відповідний курс коштує 1300 грн.. Син навчається на безоплатній основі на денній формі навчання та отримує стипендію в розмірі 500 грн.. Вона не працює займається господарством та вихованням меншої дитини, яка має хворобливий стан здоров`я та вона не має рідних, які б допомогли з вказаною дитиною. Вона має пай та будинок та даного факту не заперечував представник відповідача. Відповідач не сплачує аліменти після 18 років.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав вимоги частково, оскільки відповідач не заперечував проти сплати аліментів, але в розмірі 600 грн.. з підстав викладених у відзиві.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

В силу ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 ЦПК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містить роз`яснення, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 02 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. ст. 28, 29 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 2 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держави - учасниці визнають право дитини на освіту, із метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: заохочують розвиток здібностей різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безоплатної освіти і надання у випадку необхідності фінансової допомоги; забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти і професійної підготовки для всіх дітей. Освіта повинна біти спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових, фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, підготовка дитини; підготовка дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності, етнічними, національними …

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 4, 6, 7, 27), які шлюб розірвали (а.с. 5). Син сторін, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на даний час є повнолітнім та перебуває на утриманні матері. ОСОБА_4 є студентом денної форми навчання за спеціальністю Слюсар з ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів, машиніст землерийно-будівельних машин Державного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівельних механізмів», термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року (а.с. 8-9). До повноліття ОСОБА_4 його батько ОСОБА_2 сплачував ОСОБА_1 аліменти на утримання сина в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно відповідно до рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 грудня 2018 року (а.с. 10-11). Син сторін по справі - ОСОБА_4 зареєстрований та проживає з позивачкою (а.с. 12). З копій квитанцій від 23.06.2020 року та 05.11.2020 року (а.с. 13) вбачається, що ОСОБА_4 сплатив кошти за виробничу практику. ОСОБА_2 та ОСОБА_10 18 грудня 2018 року уклали шлюб (а.с. 30). Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_10 мають неповнолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 29). ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , має батьків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (а.с. 28). З довідки Лехнівського старостинського округу № 113 від 04.03.2021 року (а.с. 31) вбачається, що ОСОБА_2 має склад сім`ї: дружину - ОСОБА_8 , дочку - ОСОБА_7 , падчерку - ОСОБА_9 . З довідки ТОВ «Атем Груп» № АТ000000024 від 04.03.2021 року (а.с. 32) вбачається, що ОСОБА_2 працює з 03.10.2016 року у ТОВ «Атем Груп», його дохід за період з 01.09.2020 року по 28.02.2021 року склав 54 140,54 грн..

Враховуючи дані обставини, матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, вимоги ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 182, 183, 200, 141, 199 СК України, а також те, що сімейний бюджет відповідача складає не лише його дохід, враховуючи, що відповідач одружений та має ще одну дитину, та враховуючи, що повнолітній син сторін по справі потребує коштів на проїзд до навчального закладу, необхідних канцелярських засобів та необхідних матеріалів для процесу навчання, а також продукти харчування, одяг та інші речі, що забезпечить безперешкодний процес навчання та розвитку і росту повнолітнього сина сторін, та те, що незалежно від форми навчання визначений обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка навчається. Крім цього, СК України передбачає стягнення витрат на навчання. При цьому, докази неможливості сплачувати аліменти відповідачем у матеріалах справи відсутні, а наявність у відповідача дружини, яка має дитину від іншого шлюбу, не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки батько вказаної дитини повинен утримувати її та сплачувати аліменти, що визначено СК України.

Таким чином, враховуючи вище викладене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, щоз відповідача на утримання повнолітнього сина необхідно стягнути аліменти у розмірі ј частини від його доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які слід стягнути на період навчання дитини до досягнення нею двадцяти трьох років, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку повнолітнього сина.

Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 12, 211, 258-259, 265, 268, 354, 430, 141 ЦПК України, ст. ст. 182, 199-200, 191, 141, 150, 198 СК України, Конвенцією про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 02 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини його заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, на час навчання, починаючи із 04 лютого 2021 року, і до досягнення сином двадцяти трьох років.

В межах стягнення платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 08 квітня 2021 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.