Справа № 442/2914/21
Провадження № 6/442/60/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павлів З.С.

з участю секретаря судових засідань Леськів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі подання старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Федурко Н.В., погодженого з начальником Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Савчин Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

встановив:

Старший державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Федурко Н.В., за погодженого з начальником Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Савчин Н.В. звернувся до суду із поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України боржника ОСОБА_1 шляхом заборони перетину державного кордону України до виконання ним зобов`язань, які покладені судовим рішенням.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що у Дрогобицькому МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження №63566386 з виконання виконавчого листа №450/379/19, виданого 04.11.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 221130 грн. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди. Рішення на день звернення до суду з поданням не виконано, декларацію не надано. Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності житловий будинок в с.Доброгостів Дрогобицького району, автобус MAN 11/230 (1999) та автомобіль Volkswagen Vento 1.8 (1994). Виконавцем на адресу боржника надсилась виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив. 23.02.2021 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 1700 грн. за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця. ОСОБА_1 одержує доходи в ПП «Геліос», з моменту відкриття виконавчого провадження сплачено лише 29000 грн. На запит державного виконавця Державною прикордонною службовою України листом від 22.02.2021 повідомлено проте, що ОСОБА_1 неодноразово перетинав кордон. Вважає, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна.

Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч.4 ст. 441 ЦПК України).

Державний виконавець у своєму поданні просив розглядати подання у його відсутності, подання підтримує повністю, просить таке задоволити.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у Цивільному кодексі України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Встановлено, що на виконанні у Дрогобицькому МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження №63566386 з виконання виконавчого листа №450/379/19, виданого 04.11.2020 Пустомитівський районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 221130 грн. матеріальної шкоди та 10000 гривень моральної шкоди.

Постановою державного виконавця від 07.12.2020 звернено стягнення на доходи ОСОБА_1 .

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності житловий будинок в с.Доброгостів Дрогобицького району, автобус MAN 11/230 (1999) та автомобіль Volkswagen Vento 1.8 (1994).

Постановою державного виконавця оглошено розшук майна боржника, а також накладено арешт на таке майно

Постановою државного виконавця від 23.02.2021 на ОСОБА_1 накладено штраф за невиконання рішення суду.

Як вказує виконавець у своєму поданні, ОСОБА_1 з моменту відкриття виконавчого провадження сплачено 29000 грн.

Згідно п. 5 ч.1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язання.

Відповідно до Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного суду України від 01.02.2013 ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що державним виконавцем не представлено суду доказів, які б давали підстави вважати, що боржник свідомо не виконує та ухиляється від належних до виконання зобов`язань, натомість таким сплачено 29000 грн. на виконання рішення суду, а тому в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Федурко Н.В., погодженого з начальником Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Савчин Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в 15-денний строк з дня її проголошення, або в порядку ч.2 ст.354 ЦПК України.

Суддя Павлів З.С.