Справа № 314/3019/16-ц
Провадження № 6/314/5/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.21 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Якубовська Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ заяву представника ОСОБА_1 адвоката Соловйова Є.В. про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі № 314/3019/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про повернення боргу,

за участю: представника заявника адвоката Соловйова Є.В.,

державного виконавця Діденко-Грецької К.В.,

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_4 - адвоката Соловйова Є.В. про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі № 314/3019/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про повернення боргу.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що ОСОБА_5 стало відомо, що Вільнянським районним відділом Державної виконавчої служби Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) здійснюється примусове виконання рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 червня 2016 року, згідно якого задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про повернення боргу, стягнуто з ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 1 000 000 (один мільйон) гривень основного боргу, 637 000 (шістсоттридцять сім тисяч) гривень, 3 % річних в сумі 135 920 (сто тридцять п`ять тисяч дев`ятсот двадцять) гривень, плату за користування коштами в сумі 517 200 (п`ятсот сімнадцять тисяч двісті) гривень, а всього 2 290 120 (два мільйони двісті дев`яносто тисяч сто двадцять) гривень.

Підставою для відкриття даного виконавчого провадження став виконавчий лист №314/3019/16-ц, виданий 14.07.2016, відповідно до якого належить стягнути з ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 1 000 000 (один мільйон) гривень основного боргу, 637 00 (шістдесят три тисячі сімсот) гривень, 3 % річних в сумі 135 920 (сто тридцять п`ять тисяч дев`ятсот двадцять) гривень, плату за користування коштами в сумі 517 200 (п`ятсот сімнадцять тисяч двісті) гривень, а всього 2 290 120 (два мільйони двісті дев`яносто тисяч сто двадцять) гривень, а також стягнути з ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 6 890 гривень.

У виконавчому провадженні №51813049 було проведено ряд виконавчих дій, зокрема - накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, в тому числі - автомобіль Nissan Z350, оголошено його в розшук, при цьому - постановою Старшого державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області Діденко-Грецької К.В. від 22 лютого 2019 року, було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, а саме - 2 527 262 гривні.

Заявник (Боржник) вважає, що виконавчий лист № 314/3019/16-ц є таким, що не підлягає виконанню повністю, оскільки обов`язок виконувати його у Боржника відсутній та виконавчий лист було видано помилково, із ряду причин, що унеможливлюють виконання даного судового рішення, а саме:

-виконавчий лист № 314/3019/16-ц не відповідає вимогам п.п.3,4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року (яка діяла на момент видачі виконавчого листа);

-суддею при розгляді цивільної справи допущено істотні порушення норм процесуального права;

Суд дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступне.

Відповідно до ч.1ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

За визначенням ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно з ч.1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В силу ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Один з основних елементів змісту принципу верховенства права ЄСПЛ розглянув у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) рішення від 19 лютого 2009 року:

«33. Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див.справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява №28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

34. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу resjudicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX). Отже, у справі, що розглядається, Суд має визначити, чи здійснювали органи влади свої повноваження порушити та провести екстраординарну процедуру перегляду судової постанови таким чином, щоб забезпечити, наскільки це можливо, справедливу рівновагу між інтересами відповідної особи та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства (див., mutatismutandis, справи «Нікітін проти Росії» (Nikitin v. Russia), заява № 50178/99, п. 57, ECHR 2004-VIII, та «Савінський проти України» (Savinskiy v. Ukraine), заява № 6965/02, п. 23, від 28 лютого 2006 року). […]».

Принцип resjudicata визначений практикою Європейського суду з прав людини забезпечує остаточність та незмінність судового рішення, що набрало законної сили.

Одночасно, принцип resjudicata є складовою права на справедливий суд, забезпечений ст.6 Європейської конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод, яка з практикою сформованою ЄСПЛ застосовує та реалізує зазначене право,також на стадії виконання судового рішення. Нерозповсюдження права на справедливий суд на стадію виконання судового рішення, тобто фактичного забезпечення відновлення порушеного права шляхом виконання судового рішення, надавало б праву на справедливий суд «ілюзорний характер та зміст» та носило б формальний характер доступу до права на справедливий суд, що є неприпустимим з гарантіями забезпечення прав, викладених у Конвенції.

Аналіз ч.2 ст.432 ЦПК України свідчить, що виконавчий документ може бути визнаним таким, що не підлягає виконанню повністю або частково за двох окремих обставин:

- якщо його було видано помилково;

- якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Обставин помилковості, тобто відсутності судового рішення, або його скасування на виконання якого видано виконавчий документ, заявником до суду не надано.

Заявником також не надано доказів того, що зобов`язання за судовим рішенням припинилися. В цій частині необхідним є звернути увагу на те, що законодавець за хронологією визначає, що зобов`язання за судовим рішенням можуть бути припиненими діями, обставинами, юридичними фактами, які настали після винесення судового рішення та видачі виконавчого документа. Тобто, зобов`язання спочатку виникло та за наслідками виникненням законодавчо визначених обставин, існуюче зобов`язання припинилося.

Фактичні посилання заявника, які зводяться до аналізу виконавчого документа та незгоди з самим судовим рішенням та процедурою розгляду цивільної справи по суті зводяться до оспорювання саме виникнення зобов`язання.

Суд наголошує на тому, що обставини зазначені заявником не можуть покладатись в основу обставин, з якими пов`язується припинення існуючого, що виникло за судовим рішенням, забезпеченим принципом resjudicata та правом на справедливий суд за ст.6 Конвенції (на стадії виконання судового рішення) зобов`язання.

В світлі вищезазначеного суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та залишення її без задоволення.

Керуючись ст. ст. 353, 432 ЦПК України, суд -

постановив:

заяву представника ОСОБА_1 адвоката Соловйова Є.В. про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі № 314/3019/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про повернення боргу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 05.03.2021.

Суддя : Вікторія Олександрівна Кіяшко

05.03.2021