№ 263/1482/21
№ 2/263/1155/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

Головуючого судді Соловйова О.Л.

за участю секретаря судового засідання Кирилюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи: Перша Маріупольська державна нотаріальна контора, про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи: Перша Маріупольська державна нотаріальна контора про зняття заборони з житлового будинку АДРЕСА_1 . На обґрунтування позовних вимог посилається на те, вона разом з відповідачем є спадкоємцями у рівних долях, які прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у вигляд будинку АДРЕСА_1 , якому 26 червня 1980 року радгоспом «Ждановський» було надано переселенський квиток. Також, зазначеним радгоспом було надано для проживання будинок садибного типу за вищевказаною адресою, для отримання у власність якого ОСОБА_3 зобов`язався виплатити радгоспу вартість зазначеного будинку у розмірі 2270 рублів у розстрочку строком на 15 років, починаючи з квітня 1986 року по 01 квітня 2001 року. Вищевказана позика на переселенський будинок у 1990 році була виплачена у повному обсязі, про що свідчить довідка видана радгоспом «Жданівський». При отримані свідоцтва про право на спадщину стало відомо, що 18.07.2005 Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою було накладено заборону на вказаний будинок, реєстраційний номер обтяження 2192587, проте зазначена первісна дата обтяження 22.12.1983 та вказано найменування радгоспу «Жданівський». У зв`язку з тим, що на теперішній час заборону відчуження зазначеного будинку не знято, вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. На підставі викладеного позивач просила суд зняти заборону з житлового будинку.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та за відсутністю позивача. Також наполягали на задоволенні позовних вимог.

Відповідач надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечив щодо їх задоволення, просив суд слухати справу за його відсутністю.

Представник третьої особи надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі .

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 26 червня 1980 року радгоспом «Ждановський» видано переселенський квиток НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки, виданої радгоспом «Жданівський» від 01 листопада 1990 року вбачається, що ОСОБА_3 у повному обсязі виплатив позику на переселенський будинок АДРЕСА_1 .

23 квітня 1992 року між ОСОБА_3 та радгоспом «Азовський» (стара назва «Жданівський») укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно якого вбачається, що ОСОБА_3 у повному обсязі сплатив вартість зазначеного будинку у розмірі 2270 рублів. Вищевказаний договір було посвідчено державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори.

Відповідно до реєстраційного напису на договору купівлі-продажу, вбачається, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 зареєстровано в БТІ м. Маріуполя 18.05.1992, реєстровий номер 37424.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки від 21 січня 2021 року №11/02-14, виданої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Матвєєвою В.О., вбачається, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 є спадкоємцями у рівних долях, які прийняли спадщину після померлого 222 червня 2020 року ОСОБА_3 , який був на час смерті зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 , шляхом подання заяв про прийняття спадщини.

Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: Тип обтяження: заборона (архівний запис); Реєстраційний номер обтяження: 2192587; Зареєстровано: 18.07.2005 10:19 за № 2192587 реєстратором: Перша маріупольська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: 22.12.1983 радгосп «Ждановський».

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 року № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільного права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

На теперішній час у позивача виникла необхідність отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки позивач, як спадкоємець прийняв спадщину після смерті батька, однак у зв`язку з тим, що 18.07.2005 року було накладено заборону на житловий будинок АДРЕСА_1 ,така можливість відсутня, враховуючи, що відповідач визнав позов і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, то слід захистити право позивача та в судовому порядку скасувавши арешт на вищевказаний будинок. Інші відомості, які могли спростувати такі доводи позивача, або вказати на сумнівність обґрунтувань даних позовних вимог - судом не встановлено.

Ухвалюючи таке рішення по справі, суд враховує, що згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» при оцінці доказів слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих позивачем на підтвердження заявлених вимог, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу спірних відносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності вважає, що позов є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст. 12, 13, 81, 89, 259, 264-265, 280-281 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи: Перша маріупольська державна нотаріальна контора, про скасування арешту майна,- задовольнити повністю.

Зняти заборону на будинок АДРЕСА_1 , накладений 18.07.2005 Першою маріупольською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 2192587.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя О.Л.Соловйов