Єдиний унікальний номер 341/755/20
Номер провадження 2/341/98/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

представника позивача Юрчишиної О. М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

встановив:

Представник Юрчишина О. М. в інтересах позивача звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просила стягнути з відповідача на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі - Банк) заборгованість в розмірі 15355,90 грн за кредитним договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 10.02.2021 справу прийнято до свого провадження і її розгляд призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та повідомлення учасників справи. Запропоновано відповідачу, у випадку заперечення проти позову, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду подати до суду відзив на позов, копію якого разом із доданими до нього документами надіслати позивачу.

Відповідачка у судові засідання не з`явилась. Копію ухвали про відкриття провадження та призначення до розгляду отримала 18.02.2020. Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалася, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилала.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони. Сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на відсутність відповідачки, її пасивну поведінку щодо участі у розгляді справи, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду справи без участі відповідачки на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ході розгляду справи представник позивача двічі подавала заяву про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та сплачений судовий збір, а саме: 26.10.2020 подала заяву у якій указувала про те, що відповідачка частково погасила заборгованість за вищевказаним договором та просила стягнути з ОСОБА_1 борг у розмірі 4355,90 грн та судовий збір у розмірі 2102,0 грн. Крім цього, 02.03.2021 у поданій заяві підтвердила, що відповідачка станом на 01.03.2021 у добровільному порядку погасила частину суми заборгованості у розмірі 3562,46 грн. Заборгованість перед банком на цей час у відповідачки становить 793,44 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки на користь Банку заборгованості у розмірі 14562,46 грн (15355,90 - 793,44) не підтримала. Просила стягнути з відповідачки на користь банку залишок заборгованості у розмірі 793,44 грн та судові витрати у розмірі 2102,0 грн.

Заслухавши представника позивача, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

05.10.2018 між сторонами підписано заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за № 63981310, який розміщено на інтернет -сторінці Банку. Цього ж дня, відповідачкою підписано заяву встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) для отримання кредиту на картковий рахунок, де їй відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 у ТВБВ № 10008/065 філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк», установлено кредит у сумі 15000,0 грн на строк 33 місяці з можливим подовженням на той самий строк, процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 38 % річних.

У позовній заяві також зазначено, що усі умови Кредитного договору, у тому числі порядок його зміни, містяться у самому Договорі. Відповідачка погодилась з тим, що Заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), яка є складовою частиною Заяви на приєднання, Договір, розміщений у вільному доступі на інтернет-сторінці Банку та інші документи, які є невід`ємними частинами, є Кредитним договором. Цей Кредитний договір діє до повного виконання позичальником всіх грошових зобов`язань за цим Договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання Банком позичальнику встановленого ліміту кредитування.

Згідно з п. 1.14 п. п. 1.14.1 розділу ХХII Договору (у редакції станом на 05.10.2018 на час укладення договору), відповідачка зобов`язалась використати Кредит за цільовим призначенням, своєчасно та у повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити усі нараховані проценти та інші платежі, передбачені цим Договором.

Крім цього, у п. п. 1.18 розділу ХХII ДКБО (у редакції станом на 05.10.2018 на час укладення договору), обов`язковий щомісячний платіж розраховується від фактично отриманої позичальником суми кредиту (його частини), повернення якої не прострочено позичальником, станом на 25 число кожного місяця.

Як зазначила у судовому засіданні сама представник позивача, відповідачка у добровільному порядку погашала заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) і з урахуванням цих внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 01.03.2021 має загальну заборгованість 793,44 грн, яка складається з: 322,05 грн - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 188,60 грн - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 203,25 грн - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 52,95 грн - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 14,79 грн - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 12,70 грн - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

Представник Банку просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 793,44 грн станом на 01.03.2021 та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Решту позовні вимоги не підтримує.

З розрахунку заборгованості встановлено, що відповідачка користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК

України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

У пункті 6. 6. 1. Заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) зазначена процентна ставка у розмірі 38 % річних за користування кредитом у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду та випадку припинення трудового договору.

Крім цього, позивач просила стягнути з відповідача пеню, 3 % річних за несвоєчасне погашення боргу та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення боргу.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Суд звертає увагу, що підставою цього позову є власне не виконання зобов`язання відповідачем своїх обов`язків перед Банком. Це дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання.

Оскільки законом встановлено обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу із урахуванням рівня інфляції та 3% річних від простроченої суми за увесь час прострочення виконання ним свого грошового зобов`язання, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає у кредитора за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, тобто до моменту сплати ним всієї суми боргу та проведення повного розрахунку.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15), обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за вказаним договором, відповідачем у справі суду не надано. Крім цього, відповідачка сплачуючи у добровільному порядку заборгованість на рахунок позивача, цим самим визнала позовні вимоги позивача.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за договором між сторонами, відповідачка не подала суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, натомість сплачувала заборгованість на рахунок позивача, що підтвердила і сама позивач у судовому засіданні, є усі наявні підстави для часткового задоволення позову, а саме щодо стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 793,44 грн.

Відповідно до частини 3 статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Тому з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,0 грн відповідно до меморіального ордеру від 01.06.2020.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 142, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість у сумі 793 (сімсот дев`яносто три) гривні 44 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок витрат на сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Повний текст рішення складено 14 квітня 2021 року.

Сторони:

позивач: АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ "Ощадбанк" (місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 19), код 09336500).

відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ).

СуддяМ. Р. Мергель