Постанова

Іменем України

07 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 132/2635/19

провадження № 61-80св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лан-Агро»,

представник позивача - адвокат Мельник Юрій Миколайович,

відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «СВК Мрія», державний реєстратор Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко Оксана Василівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Трак»,

представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трак» - адвокат Сидоров Петро Віталійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Агро» на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року у складі судді Сєліна Є. В. та постанову Вінницького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Сала Т. Б., Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лан-Агро» (далі - ТОВ «Лан-Агро») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СВК Мрія» (далі - ТОВ «СВК Мрія»), державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко О. В. (далі - державний реєстратор Білієнко О. В.), Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трак» (далі - ТОВ «Агро Трак») про скасування рішення державного реєстратора, визнання договорів оренди землі недійсними, визнання додаткової угоди укладеною та зобов`язання звільнити земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що 02 лютого 2009 року між ТОВ «Лан-Агро» та ОСОБА_1 укладено договір, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ТОВ «Лан-Агро» у платне користування строком на 10 років земельну ділянку площею 2,2423 га, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області. Договір зареєстровано у державному реєстрі земель 10 червня 2009 року.

Вказувало, що йому стало відомо, що за відсутності на те законних підстав, під час дії договору оренди вказаної земельної ділянки рішенням державного реєстратора Вовчоцької сільради Немирівського району Вінницької області 26 лютого 2019 року проведено державну реєстрацію припинення права оренди за ТОВ «Лан-Агро», підставою для чого став лист-повідомлення ОСОБА_1 щодо відмови від пролонгації договору оренди.

Стверджувало, що на момент вчинення державним реєстратором вказаної дії строк дії договору оренди не закінчився, сторони не укладали жодних угод про розірвання, підстав для державної реєстрації припинення права оренди за ТОВ «Лан-Агро» не існувало, отже, державний реєстратор Білієнко О. В. діяла всупереч закону, чим незаконно та безпідставно обмежила його в праві оренди спірної земельної ділянки.

Зазначало, що ОСОБА_1 всупереч договору оренди землі від 02 лютого 2009 року та актам цивільного законодавства України, які регулюють відносини, пов`язані з орендою землі, 12 червня 2019 року уклав договір оренди земельної ділянки, державна реєстрація якого проведена 14 червня 2019 року, із ТОВ «СВК Мрія», чим порушив його переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), отже, такий договір повинен бути визнаний недійсним.

Посилалося на те, що 26 квітня 2019 року направило ОСОБА_1 лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі № 318 від 02 лютого 2009 року та проект додаткової угоди до нього від 05 квітня 2019 року, які отримані останнім 03 травня 2019 року, однак, листом від 06 травня 2019 року ОСОБА_1 повідомив про відмову у пролонгації договору оренди землі, яку обґрунтував бажанням використовувати земельну ділянку для власних потреб на свій розсуд або самостійно її обробляти.

На момент направлення листа про бажання скористатись переважним правом на поновлення договору оренди землі, ця земельна ділянка вже перебувала в оренді у ТОВ «СВК Мрія» відповідно до договору оренди від 25 лютого 2019 року, який надалі за угодою сторін від 07 червня 2019 року розірваний.

Вважало, що такі дії ОСОБА_1 свідчать про невизнання переважного права позивача на поновлення договору оренди землі, оскільки орендодавець всупереч положенням статті 33 Закону України «Про оренду землі», статті 777 ЦК України та умов укладеного договору, позбавив його першочергового права оренди спірної земельної ділянки, надавши перевагу в передачі земельної ділянки в оренду ТОВ «СВК Мрія», який немає переважного права на оренду земельної ділянки.

Крім того, вважало, укладений 02 липня 2019 року договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро Трак», також недійсним, оскільки він укладений з порушенням вимог чинного законодавства, а саме порушенням його переважного права на поновлення договору оренди землі.

Уточнивши позовні вимоги, ТОВ «Лан-Агро» просило суд:

- скасувати рішення державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко О. В., яке датоване 11 березня 2019 року з індексним номером 45892429, в частині державної реєстрації прав припинення права оренди земельної ділянки площею 2,2423 га, з кадастровим номером :06:000:0287, яка знаходиться на території Пиківської сільради Калинівського району Вінницької області, за ТОВ «Лан-Агро» згідно з укладеним 02 лютого 2009 року договором оренди землі із ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним укладений 12 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СВК Мрія» договір оренди вищевказаної земельної ділянки, зареєстрований за рішенням державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області від 20 червня 2019 року, індексний номер 47435245;

- визнати укладеною додаткову угоду від 05 квітня 2019 року до договору оренди землі № 318 від 02 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лан-Агро», предметом якої є оренда вищевказаної земельної ділянки, на відповідних умовах;

- визнати недійсним укладений 02 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро Трак» договір оренди землі, зареєстрований за рішенням державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області від 11 липня 2019 року, індексний номер 47736672;

- зобов`язати ТОВ «Агро Трак» звільнити вищевказану земельну ділянку з передачею ТОВ «Лан-Агро» незібраного врожаю сільськогосподарських культур на вказаній земельній ділянці.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року позов ТОВ «Лан-Агро» задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко О. В. від 11 березня 2019 року за індексним номером № 45892429.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення районного суду мотивоване тим, що ТОВ «Лан Агро» втратило право на поновлення договору оренди землі, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору. Крім того, ОСОБА_1 двічі повідомляв ТОВ «Лан Агро» про небажання поновлювати договір оренди землі. Отже, відсутні підстави для застосування положень статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки до закінчення строку дії договору оренди орендодавець повідомив орендаря про відсутність наміру продовжувати вказаний договір оренди.

Суд першої інстанції вказав, що підстав для визнання недійсними договорів оренди від 12 червня 2019 року та від 02 липня 2019 року, які укладені ОСОБА_1 з ТОВ «СВК Мрія» та ТОВ «Агро Трак» немає, оскільки спірна земельна ділянка передавалася у користування вказаних товариств вже після закінчення дії договору оренди землі від 02 лютого 2009 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Лан-Агро».

Скасування рішення державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко О. В. від 11 березня 2019 року за індексним номером № 45892429 суд мотивував тим, що через неналежне виконання державним реєстратором своїх обов`язків під час розгляду заяви про державну реєстрацію припинення права оренди спірної земельної ділянки за ТОВ «Лан-Агро» та прийняття відповідного рішення не було встановлено строк дії договору оренди землі, а отже не перевірено умови правочину, що призвело до передчасного припинення за ТОВ «Лан-Агро» належного йому права користування землею згідно умов договору оренди землі № 318 від 02 лютого 2009р.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Вінницького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Лан-Агро» залишено без задоволення.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору з попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено.

При цьому апеляційний суд послався на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 379/1439/18 та постанові від 20 травня 2020 року у справі № 378/338/18.

Апеляційний суд відхилив посилання ТОВ «Лан-Агро» на ту обставину, що лист-повідомлення орендодавця ОСОБА_1 від 14 лютого 2019 року надісланий не у відповідь на лист орендаря, тобто не в порядку вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» є безпідставним, оскільки письмова заява (лист-повідомлення) орендодавця, у якій він чітко висловив свою волю на відмову від продовження строку оренди з ТОВ «Лан-Агро» уже сама по собі свідчить про незгоду орендодавця на поновлення договору оренди землі із позивачем.

Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що укладення ОСОБА_1 оспорюваних договорів оренди земельної ділянки з ТОВ «СВК Мрія» та ТОВ Агро Трак» не призвело до порушення прав ТОВ «Лан-Агро», оскільки оспорювані договори було укладено після закінчення строку дії попереднього договору оренди, тобто, за відсутності договірних відносин між ТОВ «Лан-Агро» і ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, а також в частині відмови у задоволенні позову про зобов`язання звільнити земельну ділянку з передачею незібраного врожаю сільськогосподарських культур на земельній ділянці ТОВ «Лан-Агро» в суді апеляційної інстанції не оскаржувалося, тому апеляційним судом на підставі частини першої статті 367 ЦПК України в цій частині не переглядалося.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ТОВ «Лан-Агро», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій в частині незадоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У січні 2021 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

У лютому 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2021 року справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ТОВ «Лан-Агро» мотивована тим, що лист ОСОБА_1 , направлений на його адресу, від 14 лютого 2019 року був оформлений та надісланий до того, як ТОВ «Лан-Агро» направило повідомлення про бажання скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі.

Стверджує, що оскільки лист від 14 лютого 2019 року надіслано не в порядку, який визначений статтею 33 Закону України «Про оренду землі», зокрема, не у відповідь на лист орендаря, то відсутні підстави вважати його таким, що припиняє переважне право орендаря на укладення договору оренди.

Звертає увагу на те, що у листі від 06 травня 2019 року ОСОБА_1 відмовився поновлювати договір оренди земельної ділянки та зазначив, що бажає використовувати спірну земельну ділянку для власних потреб.

При цьому згідно з інформацією, яка міститься в інформаційних довідках з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 червня 2019 року та 15 серпня 2019 року, спірна земельна ділянка вже перебувала в оренді ТОВ «СВК Мрія» на підставі договору оренди від 25 лютого 2019 року, який було розірвано 07 червня 2019 року.

Вважає, що у діях ОСОБА_1 є ознаки недобросовісності.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, постановах Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-10цс15, від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219цс14, від 18 березня 2015 року у справі № 6-4цс15, від 10 червня 2015 року у справі № 6-70цс15, від 18 жовтня 2017 року у справі № 1634цс17, від 18 жовтня 2017 року у справі № 237/143/16-ц та постановах Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 547/89/16-ц (провадження № 61-5911св18), від 19 березня 2019 року 908/2484/17, від 10 грудня 2019 року у справі № 923/1061/18, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2021 року ТОВ «Агро Трак» подало відзив на касаційну скаргу, у якому зазначило, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, отже, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає.

Вказує, що судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Лан-Агро» протягом останніх двох років не сплачував орендної плати ОСОБА_1 , земельна ділянка вибула з його користування, після ТОВ «Лан-Агро» було ще два користувача земельної ділянки. При цьому наголошує на тому, що орендодавець повідомив ТОВ «Лан-Агро» про відмову у поновленні договору оренди землі в порядку та строки, визначені законодавством.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 709/1899/17 зазначив, що пояснювати (обґрунтовувати) свою відмову в поновленні договору орендодавець не зобов`язаний.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН № 022591, виданого 01 вересня 2004 року Калинівською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження від 05 березня 2004 року № 64 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,2423 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :06:000:0287 (том 1, а. с. 24).

02 лютого 2009 року між ТОВ «Лан-Агро» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі № 318, відповідно до якого ОСОБА_1 надав, а ТОВ «Лан-Агро» прийняло в строкове платне користування зазначену вище земельну ділянку строком на 10 років, з орендною платою щорічно в розмірі 3% від нормативної оцінки землі.

У розділі 3 договору оренди землі зазначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на продовження його на новий строк. Сторони дійшли згоди, що у разі відсутності за один рік до закінчення строку дії договору письмового повідомлення орендодавця про ненадання згоди на продовження терміну дії даного договору оренди, цей договір вважається продовженим на той самий термін та на тих самих умовах.

Договір оренди землі зареєстрований у Калинівському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центру державного земельного кадастру при ДКУ по земельних ресурсах», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 10 червня 2009 року за № 56 (том 1, а. с. 20-21, 26-27).

15 лютого 2019 року ОСОБА_1 на адресу ТОВ «Лан-Агро» направлено лист-повідомлення (датований 14 лютого 2019 року), в якому він зазначив про небажання поновлювати дію договору оренди вищевказаної земельної ділянки, оскільки має намір використовувати її для власних потреб на свій розсуд або самостійно її обробляти (том 1, а. с. 30).

Вказаний лист-повідомлення отримано ТОВ «Лан-Агро» 20 лютого 2019 року, що підтверджується засвідченою копією, доданою позивачем до позовної заяви та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том 1, а. с. 214).

На виконання Закону України «Про оренду землі» та положень пункту 3.1 договору оренди землі від 02 лютого 2009 року, ТОВ «Лан-Агро» 05 квітня 2019 року (дата направлення - 26 квітня 2019 року) направило ОСОБА_1 лист-повідомлення з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки № 318 від 02 лютого 2009 року шляхом підписання додаткової угоди разом з проектом додаткової угоди. Вказаний лист отримано ОСОБА_1 03 травня 2020 року (том 1, а. с. 47-51).

06 травня 2019 рокувідповідач ОСОБА_1 у відповідь на вказаний лист звернувся до позивача із листом-повідомленням (дата направлення - 10 травня 2019 року), в якому повідомив про відмову в пролонгації договору оренди, зазначивши, що не бажає поновлювати дію договору оренди від 02 лютого 2009 року і має намір використовувати земельну ділянку для власних потреб на свій розсуд або самостійно її обробляти (том 1, а. с. 40-41).

Дану відмову ОСОБА_1 у пролонгації договору оренди землі № 318 від 02 лютого 2009 року отримано ТОВ «Лан-Агро», про що свідчить її засвідчена копія, яка додана позивачем до позовної заяви та це не заперечується позивачем.

12 червня 2019 року, тобто після закінчення строку дії договору оренди землі № 318 від 02 лютого 2009 року, ОСОБА_1 уклав договір оренди належної йому земельної ділянки з ТОВ «СВК Мрія», який був зареєстрований за рішенням державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області від 20 червня 2019 року.

Відповідно до рішення державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко О. В. за індексним номером 47735869 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11 липня 2019 року внесено відомості про дострокове розірвання договору оренди землі б/н від 12 червня 2019 року, на підставі угоди б/н від 01 липня 2019 року про дострокове розірвання договору оренди землі (том 1, а. с. 105-106, 175-176).

02 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро Трак» укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки, зареєстрований за рішенням державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області від 11 липня 2019 року (том 1, а. с. 105-106, 230-231).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Касаційна скарга ТОВ «Лан-Агро» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною другою статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначені статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою, дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Відповідно до частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Лан-Агро», оскільки ОСОБА_1 не порушував прав позивача, а укладення договору оренди з іншими орендодавцями не суперечило вимогам законодавства, зокрема, Закону України «Про оренду землі».

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення касаційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваних судових рішень, відсутні.

Положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Договір оренди землі може вважатися поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором оренди землі також за наявності умов, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», зокрема: належного виконання своїх обов`язків орендарем, повідомлення ним орендодавця до закінчення строку дії договору в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк з доданням до нього додаткової угоди, продовження користування виділеною земельною ділянкою, та відсутності протягом місяця після закінчення строку договору письмового повідомлення орендодавцем орендаря про відмову у поновленні договору оренди.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, буде порушене, зокрема, у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднім орендарем про намір реалізувати своє переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).

Судами встановлено, що між ТОВ «Лан-Агро» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі № 318 від 02 лютого 2009 року, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 10 червня 2009 року № 56.

У зв`язку з відсутністю волевиявлення на поновлення договору оренди з ТОВ «Лан-Агро», ОСОБА_1 15 лютого 2019 року та 06 травня 2019 року надіслав йому відповідні листи-повідомлення.

Лист ОСОБА_1 від 06 травня 2019 року є відповіддю на надісланий 26 квітня 2019 року ТОВ «Лан-Агро» лист-повідомлення від 05 квітня 2019 року з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки № 318 від 02 лютого 2009 року

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки орендодавець двічі до закінчення строку дії договору оренди повідомив орендаря про відсутність наміру продовжувати вказаний договір оренди.

При цьому судами правильно враховано положення частини четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі», у якій зазначено, що недосягнення сторонами домовленостей щодо істотних умов договору при їх зміні виключає поновлення договору оренди землі з підстав переважного права

Суди попередніх інстанцій правильно вказали на відсутність порушених прав позивача. Такі висновки судів попередніх інстанцій не спростовані і доводами касаційної скарги.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що оспорюваними договорами оренди землі від 12 червня 2019 року та від 02 липня 2019 року, укладеними між ОСОБА_1 та, відповідно, ТОВ «СВК Мрія», ТОВ «Агро Трак», права позивача не порушені, оскільки земельна ділянка передавалась у користування зазначених орендарів вже після закінчення договору оренди землі - з 02 лютого 2009 року.

Отже, встановивши відсутність підстав для застосування статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки до закінчення строку дії договору оренди орендодавець ОСОБА_1 повідомив орендаря про відсутність наміру продовжувати вказаний договір оренди, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не може виступати підставою для їх поновлення між сторонами за умови наявності вираженого волевиявлення орендодавця про відмову від продовження строку оренди.

З огляду на зазначене оскаржувані судові рішення скасуванню не підлягають.

Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій надали неправильну оцінку обставинам справи та поданим сторонами доказам є необґрунтованими, оскільки суди ухвалили рішення про відсутність підстав для задоволення позову, дослідивши та оцінивши докази у справі щодо їх належності, допустимості та достатності.

Посилання касаційної скарги з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц (провадження № 14-545цс19) колегія суддів відхиляє, оскільки суди попередніх інстанцій розглянули справу та дійшли висновків, які не суперечать правовим висновкам, викладеним у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду. При цьому колегія суддів звертає увагу, що у справі № 378/596/16-ц були наявні інші фактичні обставини, відмінні від обставин справи № 132/2635/19.

Крім того, оскільки судами встановлено, що укладений 25 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СВК «Мрія» договір оренди землі (під час дії укладеного 02 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лан-Агро» договору оренди землі) був розірваний за угодою сторін 07 червня 2019 року, відтак, посилання заявника на недобросовісну поведінку орендаря знайшли своє підтвердження, проте, така поведінка ОСОБА_1 не є підставою для задоволення позову та не свідчить про наявність порушеного права ТОВ «Лан-Агро» на переважне право на поновлення договору оренди землі.

Посилання ТОВ «Лан-Агро» на незастосування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-10цс15, від 18 жовтня 2017 року у справі № 1634цс17, від 18 жовтня 2017 року у справі № 237/143/16-ц, від 18 березня 2015 року у справі № 6-4цс15, у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 547/89/16-ц (провадження № 61-5911св18) про те, що направлення відповідачем до закінчення строку дії договору оренди повідомлення про відсутність у нього, як власника земельної ділянки, наміру поновлювати договір оренди на новий строк після закінчення терміну дії договору не створює будь-яких прав та обов`язків для сторін у розумінні статті 33 Закону України «Про оренду землі», колегія суддів відхиляє, оскільки висновки судів попередніх інстанцій у цій справі не суперечать правовим висновкам Верховного Суду України та Верховного Суду у вказаних справах. При цьому колегія суддів дійшла такого висновку з огляду на наявність у матеріалах справи підтвердження того, що ОСОБА_1 листом 06 травня 2019 року відреагував на звернення ТОВ «Лан-Агро» від 05 квітня 2019 року (дата направлення - 26 квітня 2019 року) про бажання поновити договір оренди земельної ділянки № 318 від 02 лютого 2009 року та відмовив у поновленні договору.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судом доказів, що на підставі вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

З огляду на зазначене, висновки судів попередніх інстанцій відповідають нормам процесуального права, а оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням положень статей 263-265 ЦПК України, відтак, скасуванню не підлягають.

Згідно із частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Агро» залишити без задоволення.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Б. І. Гулько Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк