Дата документу 24.03.2021
Справа № 937/5294/20
Провадження № 2/937/349/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Редько О.В.,

за участю секретаря - Колеснікової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н ОВ И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просить:

- стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 82 643 грн. 30 коп.;

- стягнути з відповідача судові витрати.

Позовна заява обґрунтована тим, що у вересні 2017 року ОСОБА_1 отримав у користування від ОСОБА_3 транспортний засіб «IFA AUTOMOBILW HP», державний номерний знак НОМЕР_1 , на підставі довіреності. Так, ОСОБА_3 транспортний засіб «IFA AUTOMOBILW HP», державний номерний знак НОМЕР_1 , належав на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 10.01.2006 р. 19 серпня 2017 року на а/д Херсон - Нова Каховка - Генічеськ 189 км + 43 м, відбулась ДТП за участю транспортного засобу «IFA AUTOMOBILW HP», державний номерний знак НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Mercedes-Benz 416 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Вина ОСОБА_2 у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.09.2017 року у справі № 320/6384/17, згідно якої ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. 27 жовтня 2017 року постановою Апеляційного суду Запорізької області у справі № 320/6384/17, постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.09.2017 року змінено та пом`якшено ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинення ним правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes-Benz 416 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , на момент згаданої дорожньо - транспортної пригоди була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (приватне), згідно договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5953013 від 17.02.2017 р. З приводу ДТП ОСОБА_4 повідомив АТ «СГ ТАС» (приватне), в порядку, передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». ОСОБА_4 було повідомлено АТ «СГ «ТАС» (приватне), про те, що частина транспортного засобу «IFA AUTOMOBILW HP», державний номерний знак НОМЕР_1 , залишилась на узбіччі у місці ДТП через повне фізичне знищення транспортного засобу та складність її транспортування. З працівниками АТ «СГ «ТАС» (приватне) було узгоджено, що її оглянуть саме в цьому місці. Однак, згодом з`ясувалось, що представник АТ «СГ «ТАС» (приватне) здійснив огляд лише зовнішніх уламків кузову, що були зібрані ОСОБА_4 на місці ДТП. Користуючись нерозумінням ситуації з боку ОСОБА_4 , представник АТ «СГ «ТАС» (приватне) взагалі не здійснював огляд рами транспортного засобу «IFA AUTOMOBILW HP», державний номерний знак НОМЕР_1 , що залишилась на місці ДТП та про місце зберігання яких було повідомлено АТ «СГ «ТАС» (приватне). Через це АТ «СГ «ТАС» (приватне), листом від 08.12.2017 року повідомило ОСОБА_4 про відмову у виплаті страхового відшкодування. Однак, ОСОБА_4 було збережено частину транспортного засобу «IFA AUTOMOBILW HP», державний номерний знак НОМЕР_1 (раму з номеру кузову), через що він 07.08.2018 р. звернувся з заявою про перегляд рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, у якій пропонував надати її на огляд АТ «СГ «ТАС» (приватне). Цього ж дня ОСОБА_4 також подав заяву про виплату страхового відшкодування. Однак 10.08.2018 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) повторно відмовило у виплаті страхового відшкодування й огляді частини пошкодженого транспортного засобу. ОСОБА_4 самостійно звернувся до судового експерта Яремчука В.В. щодо здійснення розрахунку завданих в результаті ДТП матеріальних збитків. Згідно отриманого висновку вартість транспортного засобу складає 87 193 грн. 30 коп., а вартість відновлювального ремонту складає 97 524 грн. 56 коп. Оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «IFA AUTOMOBILW HP», державний номерний знак НОМЕР_1 перевищує його ринкову вартість до моменту пошкодження, то він вважається фактично знищеним. Так ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартість транспортного засобу до та після ДТП. А також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. За результатами висновку експерта встановлено, ринкова власність транспортного засобу у пошкодженому стані складає 4 550 грн. 00 коп. Отже, розмір фактично завданого ОСОБА_4 матеріального збитку складає 82 643 грн. 30 коп. (87 193 грн. 30 коп. (ринкова вартість ТЗ до ДТП) - 4 550 грн. 00 коп. (ринкова вартість ТЗ після ДТП). ОСОБА_4 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ТА «СГ «ТАС» про стягнення суми страхового відшкодування, однак рішенням суду в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Рішення було оскаржене, однак апеляційна скарга також залишена без задоволення. Отже, встановлено що ОСОБА_4 не має можливості отримати відшкодування завданої йому шкоди від АТ «СГ «ТАс» (приватне). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язково страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливо за умови, що згідно з договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, у випадках передбачених даним Законом або у випадку коли страховик відмовив потерпілій особі у виплаті страхового відшкодування. Оскільки ДТП, наслідком якої стало завдання ОСОБА_4 матеріальної шкоди, виникла у зв`язку із протиправними діями водія транспортного засобу «Mercedes-Benz 416 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , то саме він повинен відшкодувати завдані ним збитки ОСОБА_4 добровільно.

ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Від відповідача - ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в порядку ст. 178 ЦПК України, в якому він позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства з наступних підстав. 19 серпня 2017 року на а/ш Херсон-Нова Каховка-Генічеськ на 189 км + 43 м сталася ДТП за участю транспортного засобу ГАЗ 31105 з причіпом д/н НОМЕР_1 , яким керував позивач, та транспортного засобу «Мерседес-Бенц» д/н НОМЕР_3 , яким керував відповідач. Постановою суду від 21.09.2017 року відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На той момент цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована АТ «СГ «ТАС» у відповідності до Поліса обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 5953013 від 17.02.2017 року. Питання щодо відповідальності в даному випадку регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач двічі звертався до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявами про виплату страхового відшкодування, але йому відмовляли, оскільки під час проведення огляду 23.11.2017 року причіп IFA д/н НОМЕР_1 знаходився в розібраному стані без рами. Відповідно до довідки судового експерта Чивчиш О.П. з наданих елементів причіпа встановити матеріальний збиток після ДТП неможливо, оскільки п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колічних транспортних засобів передбачає: «Технічний огляд КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок чи акт, можливо лише за рішенням органу, який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки майна». Відповідач також зазначає, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.01.2020 року встановлено, що позивачем на огляд експерту було надано лише фрагменти частин пошкодженого причепа, та враховуючи, що пошкоджений причеп був у розібраному стані, в зв`язку з чим неможливо було провести експертизу щодо визначення розміру матеріального збитку завданого власнику причепу. За таких обставин, оцінюючи надані докази, суд вважав, що відповідачем по справі доведено правомірність прийнятого рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, відповідно, а тому в даному випадку не встановлено підстав для задоволення позову. Дане рішення залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду від 09.06.2020 року, а апеляційна скарга позивача - без задоволення. Відповідач зазначає, що позивач після ДТП продав на місці ДТП свій причеп, а тому у нього не було можливості надати його на огляд страховому експерту. Ані в першому листі АТ «СГ «ТАС» від 08.12.2017 року, ані в другому листі АТ «СГ «ТАС» від 10.08.2018 року страхова компанія не відмовляла в огляді пошкодженого транспортного засобу. Було відмовлено у виплаті страхового відшкодування через ненадання для огляду експертові пошкодженого транспортного засобу, але його уламків. Крім того, щодо тверджень позивача про правомірність висновку експертного товарознавчого дослідження № 67-D/43/1 від 19.09.2018 пошкодженого транспортного засобу, відповідач зазначає наступне. Згідно протоколу огляду причепу від 23.11.2017 року, складеного судовим експертом Чивчиш О.П. в присутності позивача за адресою: Дніпропетровська область, с. Широка Дача, вул. Центральна, в якому зазначено, що причеп розібраний, розукомплектований, рама відсутня, окремі частини лежать на землі, у зв`язку з чим 27.11.2017 року експерт повідомив страховика про те, що причеп на момент його огляду відсутній і був наданий окремими знятими з нього деталями, які лежали на землі, а відтак провести експертне дослідження на предмет визначення матеріальної шкоди після ДТП виявилось неможливим. Будь - яких заперечень на зазначене з боку позивача у вказаному протоколі не відображено. Аналізуючи дії позивача після ДТП та отримання ним відмови страхової компанії у виплаті йому страхового відшкодування від 08.12.2017 року, відповідач зазначає, що вказана відмова ним не була оскаржена в порядку, передбаченому п. 36.7 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Лише 07.08.2018 року ним подані заяви про перегляд вказаного рішення страховка та про виплату страхового відшкодування від 10.08.2018, позивач 20.08.2018 року звернувся до ФОП ОСОБА_5 із заявою про визначення матеріального збитку завданого внаслідок пошкодження його транспортного засобу при ДТП та його ринкової вартості в пошкодженому стані. Аналізуючи висновок експертного авто - товарознавчого дослідження № 67-D/43/1 від 19.09.2018 року ФОП ОСОБА_5 , яким визначено вартість матеріального збитку завданого позивачу пошкодженням причепу - фургона «IFA AUTOMOBILWHP», державний номер НОМЕР_1 , 1978 року випуску, у розмірі 87 193 грн. 30 коп. та ринкову вартість пошкодженого цього майна у розмірі 4 550 грн. 00 коп., відповідач вважає, що дане дослідження проведено поза межами річного строку з дня вчинення ДТП, у відсутності представника страхової компанії, відповідача і дані про виклики на огляд транспортного засобу відсутні. Крім того, у висновку не зазначено, що експерт обізнаний про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що свідчить про неможливість вважати висновок належним та допустимим доказом в розумінні вимог ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України. Таким чином, позивач належним чином не довів правомірність стягнення з відповідача майнової шкоди, спричиненої йому внаслідок ДТП.

Від представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому зазначено наступне. Так відповідач зазначає, що відмова у виплаті позивачу страхового відшкодування не була оскаржена в порядку, передбаченому п. 36.7 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - транспортної відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак вказане твердження відповідача абсолютно не відповідає дійсності. Як вже було зазначено в позовній заяві, в зв`язку з відмовою ТА «СГ «ТАС» (приватне) позивачу у здійсненні на його користь виплати страхового відшкодування, останній звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до першого про стягнення суми страхового відшкодування, однак рішенням суду в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Після цього позивач оскаржив рішення до Київського апеляційного суду, однак апеляційна скарга була залишена без задоволення. Таким чином, встановлено, що позивач не має можливості отримати відшкодування завданої йому шкоди від АТ «СГ «ТАС» (приватне) оскільки останнє відмовило позивачу у виплаті відшкодування і правомірность цієї відмови підтримана судом першої та апеляційної інстанції, які набрали законної сили. Відповідач у своєму відзиві абсолютно не враховує того, що особа, якій завдано шкоду, вправі одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання. Такий правовий висновок відповідає правовій позиції, що викладена в постанові Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року № 6. Шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, а тому позивач не позбавлений права на таке відшкодування в рамках деліктного зобов`язання. Неправомірність дій відповідача, що спричинили фізичне знищення автомобіля позивача підтверджується як постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.09.2017 року, так і самим відповідачем, який даний факт підтверджує. Щодо розміру заподіяної шкоди, то повторно представник позивача наголошує на тому, що після відмови страховика у виплаті страхового відшкодування, позивачем було збережено всі пошкоджені складові частини транспортного засобу та транспортовано їх в одне місце. Після цього і було запрошено страховика. У зв`язку з тим, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) відмовилось встановлювати розмір завданої позивачу шкоди. Останній і був змушений самостійно звернутись до судового експерта щодо здійснення розрахунку завданих йому в результаті ДТП матеріальних збитків.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_7 наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, які були зазначені в позові та у відповіді на відзив, який був наданий відповідачем.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Шрамікова П.М. заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, які були викладені у відзиві на позовну заяву.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

ОСОБА_3 , на підставі довіреності на розпорядження транспортним засобом, посвідченого 18.09.2017 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Мороз О.А., зареєстрованої в реєстрі за № 1056, передано ОСОБА_1 та ОСОБА_8 транспортний засіб «IFA AUTOMOBILW HP», державний номерний знак НОМЕР_1 /а.с.8/.

ОСОБА_3 вказаний автомобіль належить на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого Городоцьким МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України 10.01.2006 року /а.с.9/.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 вересня 2017 року було встановлено, що 19.08.2017 року о 13 годині 10 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mercedes Benz 416 CDI д/н НОМЕР_3 по вул. Дружби Народів в смт Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області, та на перехресті автодороги Херсон - Н.Каховка - Генічеськ та вул. Дружба Народів, в порушення п.п. 16.11 ПДР України, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав перевагу в русі автомобілю ГАЗ - 31105 д/н НОМЕР_4 з причепом фургон д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , де здійснив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Так ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців. /а.с.16/.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 27 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 вересня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП із накладенням стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців. Пом`якшено ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинене ним правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, призначивши йому у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень на користь держави /а.с.17-19/.

Цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes - Benz 416 CDI», державний номер НОМЕР_3 на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне), що підтверджується копією полісу № АК5953013 /а.с.20/.

08 грудня 2017 року на адресу ОСОБА_1 було направлено рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування/виплати через те, що причіп знаходився у розібраному стані /а.с.21/.

07 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про перегляд рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування до АТ «СГ «ТАС» (приватне) та з заявою про виплату страхового відшкодування /а.с.22, 23/.

10.08.2018 року на адресу ОСОБА_1 направлена відповідь на заяви № 3859 від 07.08.2018 року, вх. № 3858 від. 07.08.2018 року, вх. № 3860 від 07.08.2018 року зі Страхової групи «ТАС» стосовно ДТП, що мала місце 19.08.2017 року за участю причепа IFA н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Mercedes-Benz/S н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , згідно якої повідомлено про виплату страхового відшкодування /а.с.24/.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.01.2020 року (цивільна справа № 759/16608/18, провадження № 2/759/405/20) в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення суми відшкодування відмовлено /а.с.25-29/.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 січня 2020 року залишено без змін /а.с.30-32/.

Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 67-D/43/1 від 19.09.2018 року, виконаного ФОП ОСОБА_5 встановлено, що вартість матеріального збитку завдано власнику майна IFA AUTOMOBIL HP701, реєстраційний номер НОМЕР_5 . 1978 року випуску, кузов № НОМЕР_6 , внаслідок ДТП складає: 87 193 грн. 30 коп. Вартість пошкодженого майна IFA AUTOMOBIL HP701, реєстраційний номер НОМЕР_5 . 1978 року випуску, кузов № НОМЕР_6 , внаслідок ДТП складає: 4 550 грн. 00 коп. /а.с.33-58/.

ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У відповідності до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

2. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Так, судом вже було встановлено, що 19 серпня 2017 року на а/д Херсон - Херсон - Нова Каховка - Генічеськ 189 км + 43 м, відбулась ДТП за участю транспортного засобу «IFA AUTOMOBILW HP», державний номерний знак НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Mercedes-Benz 416 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Вина ОСОБА_2 у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.09.2017 року у справі № 320/6384/17, постановою Апеляційного суду Запорізької області від 21.09.2017 року.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду,що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні,чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.

Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 , який був водієм транспортного засобу «Mercedes-Benz 416 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (приватне), до якої звернувся ОСОБА_4 з приводу ДТП та повідомив, що частина транспортного засобу залишилась на узбіччі через повне фізичне знищення транспортного засобу та складність транспортування.

У зв`язку з оглядом лише зовнішніх уламків кузову, АТ «СГ «ТАС» (приватне) було відмолено у виплаті страхового відшкодування та в огляді частини пошкодженого транспортного засобу.

Саме через вказані обставини, позивач самостійно звернувся до судового експерта Яремчука В.В., який і надав висновок експертного товарознавчого дослідження № 67-D/43/1 від 19.09.2018 року, ринкова вартість транспортного засобу «IFA AUTOMOBILW HP», державний номерний знак НОМЕР_1 на дату оцінки складає: 87 193 грн. 30 коп., а вартість відновлювального ремонту встановлена у розмірі 97 524 грн. 56 коп.

Відповідно до п.30.1 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - транспортної відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди.

Отже, в даному випадку, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «IFA AUTOMOBILW HP», державний номерний знак НОМЕР_1 після ДТП (у пошкодженому стані) складає: 4 550 грн. 00 коп.

Розмір фактично заданого ОСОБА_1 матеріального збитку складає: 82 643 грн. 30 коп. (87 193 грн. 30 коп. (ринкова вартість ТЗ до ДТП) - 4 550 грн. 00 коп. (ринкова вартість ТЗ після ДТП).

З метою захисту своїх прав, ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовними вимогами до АТ «СГ «ТАС» (приватне) про виплату страхового відшкодування. Однак в задоволенні позовних вимог було відмолено. Апеляційна скарга ОСОБА_4 також була залишена без задоволення.

Варто зазначити, що вказана вище ДТП, наслідком якої стало завдання ОСОБА_4 матеріальної шкоди, виникла у зв`язку із протиправними діями водія транспортного засобу «Mercedes-Benz 416 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 - ОСОБА_2 .

В свою чергу, особа, якій завдано шкоду, вправі одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання.

Зокрема, вказана правова позиція викладена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6. Так в п. 2 вказаної постанови зазначено: «Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини».

В постанові Великої палати Верховного суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

На підставі судових рішень встановлено, що ОСОБА_4 не має можливості отримати відшкодування завданої йому шкоди від АТ «СГ «ТАС» (приватне), оскільки останнє відмовило у виплаті страхового відшкодування на законних підставах.

У відзиві на позовну заяву відповідач - ОСОБА_2 посилався на те, що позивачем самостійно звернувся до експерта для визначення вартості матеріального збитку. Відповідач вважає, що дане дослідження проведено поза межами річного строку з дня звернення вчинення ДТП та у відсутності представника страхової компанії та безпосередньо відповідача, а тому не доведено правомірності стягнення з відповідача майнової шкоди, спричиненої майну позивача внаслідок ДТП.

Варто зазначити, що незгода відповідача з визначеним розміром завданої шкоди, оскільки ним не надано доказів на підтвердження свої заперечень і не зазначено, яким чином присутність відповідача при огляді пошкодженого транспортного засобу позивача могла вплинути на визначення розміру відшкодування.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 11.08.2018 року по справі № 759/9791/15-ц.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди підлягають задоволенню, оскільки законні та обґрунтовані, підтвердженні доказами.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 840 грн. 00 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом /а.с.1/.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 263- 265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 82 643 (вісімдесят дві тисячі шістсот сорок три) гривні 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_2 .

СУДДЯ: О.В.Редько