Справа № 134/657/21
У Х В А Л А

14 квітня 2021 року смт. Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Кантониста О.О., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє опікун ОСОБА_2 , у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє опікун (законний представник) ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановила:

13 квітня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє опікун (законний представник) ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 від 17 травня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Крижопільського районного нотаріального округу Питель М.С. та витребувати вказаний будинок з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 у власність ОСОБА_1 .

В матеріалах позовної заяви міститься заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа 84,4 кв.м., житлова 51,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19), що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Станом на теперішній час провадження у справі не відкрито.

На обґрунтування необхідності забезпечення даного позову, в заяві вказано, що співвідповідач ОСОБА_4 повідомив опікуна позивача ОСОБА_2 про намір продати спірний будинок та запропонував придбати його за 20 тис. доларів США, тому існує реальна небезпека того, що він відчужить будинок і в такому разі виконання рішення суду буде неможливим, оскільки з`являться нові власники будинку. Накладення арешту на будинок не перешкоджає співвідповідачу ОСОБА_4 користуватися ним та є виправданим втручанням у його право на мирне володіння майном.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та матеріалами позовної заяви, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2019 року у справі № 824/239/2018).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі №308/3824/16-ц.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення даного позову.

Матеріали справи також не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на можливість відчуження співвідповідачем спірного житлового будинку без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З огляду на викладене, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 258- 260 ЦПК України,

постановила:

У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє опікун ОСОБА_2 , у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє опікун (законний представник) ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя