Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1068/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08.04.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі

Головуючий - суддя Кашуба А.В.

Секретар судового засідання Чернянчук К.П.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виноградівська міська рада

В С Т А Н О В И В :

Позивач 26.02.2021 звернулася до суду із вказаною позовною заявою.

Вимоги позову обґрунтувала тим, що їй на праві особистої приватної власності належить квартира в АДРЕСА_1 . Дана квартира набута нею та її двома синами - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у приватну власність шляхом приватизації (свого часу дана квартира була виділена її батьку-військовослужбовцю із державного житлового фонду). 12.11.1994 між нею та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Шлюб розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 09.11.2020. Спільних дітей не народили. В ході приватизації квартири ОСОБА_2 дав згоду на набуття дружиною та її двома синами квартири у власність шляхом приватизації, претензій з цього приводу не заявив. Позивач стверджує, що протягом останніх декількох років відповідач зловживає алкогольними напоями. У стані алкогольного сп`яніння ображає її, неодноразово бив та погрожував вбивством. У 2019 році через створення нестерпних умов спільного проживання позивачка переїхала жити до сина. Стверджує, що ОСОБА_2 у стані сп`яніння стає збуджений та агресивний. Це проявляється у тому, що кожного дня він приходить ввечері додому п`яний, лягає спати, а вночі може прокинутися, ввімкнути світло та почати сварку, в ході якої погрожувати і бити позивачку. Вона боїться за своє життя, залишаючись разом із ним у одному помешканні. Внаслідок такого тривалого стресу позивачка хворіє, має розлади здоров`я, вживає заспокійливі, антидепресанти. ОСОБА_2 має у власності квартиру в АДРЕСА_2 . У квартирі живе його донька. Разом із тим ОСОБА_2 «виживе» позивачку та її синів із належної їй квартири, буде продовжувати пити і робити те, що йому заманеться і ніхто йому нічого не зробить. Факти вчинення домашнього насильства зафіксовані на відеозаписі, поліцейськими у протоколах про адміністративні правопорушення, постановами суду про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення домашнього насильства над позивачкою. Факт пияцтва зафіксовано також постановою про притягнення його за ч.2 ст.178 КУпАП. Рішенням Виноградівського районного суду від 24.02.2021 винесено обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 . Він на даний час проживає у доньки в АДРЕСА_2 . Однак та обставина, що ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання у належній позивачці квартирі дає йому право безперешкодного доступу до майна позивачки, зумовлює нарахування додаткових оплат комунальних послуг, обмежує право власників розпорядитися майном на власний розсуд.

Позивачка вказує, що відповідач набув право користування квартирою як її чоловік. Після розірвання шлюбу ця підстава відпала. Відповідно до частини другої ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Позивачка вважає, що наведені нею факти домашнього насильства, створення нестерпних умов спільного проживання у одній квартирі, є обставинами, які мають істотне значення та дають підстави для припинення сервітуту.

Ухвалою суду від 01.03.2021 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні. Призначено підготовче судове засідання.

Від Виноградівської міської ради надійшла письмова заява, у якій третя особа просить розглядати справу без участі її представника.

22.03.2021 сторона позивача подала заяву, у якій заявила клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача. Позов підтримали та просять задовольнити.

Треті особи без самостійних вимог на предмет позову - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 - подали заяву, у якій просять розглядати справу без їх участі. Заявили, що обставини позову відповідають дійсності.

Відповідач, будучи належним чином своєчасно повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явився, причин неявки не повідомив, заяв до суду не подавав. Відзиву не подано.

Ухвалою суду від 22.03.2021 підготовче провадження закрито. Справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Сторона позивача та треті особи клопотали про розгляд справи без їх участі.

Відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзиву відповідач не подавав. У зв`язку з цим, суд, згідно вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивач заперечень проти розгляду справи на підставі наявних у справі доказів не заперечив.

Вивчивши доводи позовної заяви, зміст позовних вимог, дослідивши подані на підтвердження повідомлених позивачем обставин докази, суд вирішив наступне.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі із 12.11.1994 року. Рішенням Виноградівського районного суду від 09.11.2020 шлюб між подружжям ОСОБА_5 було розірвано. (а.с.6-7)

Сім`я ОСОБА_5 проживала у квартирі за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 вселився до квартири зі згоди ОСОБА_6 та проживав у квартирі як член її сім`ї - чоловік.

Встановлено, що квартира за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , позивачу, та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 треті особам без самостійних вимог на предмет позову.

Квартира набута вказаними особами у власність шляхом приватизації майна державного житлового фонду на підставі Рішення Виноградівської міської ради від 28.01.2020 №12. При цьому ОСОБА_2 у письмовій заяві від 09.12.2019 засвідчив, що не заперечує проти приватизації вказаного нерухомого майна, зазначивши, що він брав участь у приватизації квартири за адресою АДРЕСА_2 . (а.с.22-28)

Суд дослідив надані відділенням поліції №1 Берегівського РВП на адвокатський запит документи та інформацію та встановив наступні обставини.

Постановою Виноградівського районного суду від 03.12.2020 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення психологічного насильства над колишньою дружиною ОСОБА_1 .

Постановою Виноградівського районного суду від 29.01.2021 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення психологічного насильства над колишньою дружиною ОСОБА_1 .

Постановою ГАБ №099405 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.178 КУпАП - розпивання алкогольних напоїв у громадському місці.

Рішенням Виноградівського районного суду від 24.02.2021 у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 встановлено заходи тимчасового обмеження прав та встановлено йому заборону наближатися на відстань ближче 30 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Вказаним рішенням суду (а.с.29-32) встановлено наступні обставини:

ОСОБА_2 систематично вчиняв домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , що підтверджено Постановами суду про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Після неодноразових заяв до поліції поведінка ОСОБА_2 не змінилася, погрози на адресу ОСОБА_1 не припиняються.

ОСОБА_2 декілька років зловживає алкогольними напоями, постійно ображає ОСОБА_1 та погрожує фізичною розправою.

Життя і здоров`я ОСОБА_1 , зокрема, психічне, перебувають під постійною загрозою.

Систематичні випадки насильницьких дій заінтересованої особи щодо заявниці, приниження честі та гідності ОСОБА_1 , а також психоемоційна неврівноваженість ОСОБА_2 свідчать про те, що станом на сьогодні існує реальна загроза життю та здоров`ю ОСОБА_1 .

ОСОБА_6 постійно переживає за своє життя та здоров`я, а ОСОБА_2 систематично продовжує свої неправомірні дії, чим завдає колишній дружині постійних душевних страждань.

Суд при розгляді заяви про видачу обмежувального припису прийшов до висновку, що ОСОБА_2 є кривдником ОСОБА_1 , своєї колишньої дружини, по відношенню до якої ним вчинено домашнє насильство.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, відповідними нормами ЦК України та ЖК України.

Так, статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Нормами статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї, як зазначено у частині другій статті 64 ЖК УРСР.

Відповідно до статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі статтею 156 ЖК УРСР Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

У статті 162 ЖК УРСР вказано, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника квартири користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за умови, що така особа є членом сім`ї власника житлового приміщення, власник житлового приміщення надавав згоду на вселення такої особи, як члена сім`ї.

У статті 7 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.

При цьому необхідно звернути увагу, що ЖК УРСР був прийнятий 30 червня 1983 року і він не відображає усіх реалій сьогодення. ЦК України є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше у часі, тому вибір матеріальної норми вирішується саме на користь норм ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.

У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

У частині першій статті 402 ЦК України вказано, шо сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту.

Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

Проаналізувавши обставини, на які посилалася сторона позивача та які знайшли підтвердження достатньою сукупністю належних, допустимих доказів, достовірність яких не викликає сумнівів, суд вважає, що припинення права користування відповідача спірним житлом відповідає принципу пропорційності, з огляду на те, що між сторонами спору склалися вкрай неприязні стосунки, ОСОБА_2 систематично вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , незважаючи на застосування до нього судом адміністративних стягнень. До ОСОБА_2 було застосовано обмежувальний припис, заборонено наближатись до житла позивачка ближче ніж на 30 метрів.

Таким чином, у справі, інтереси позивачки, як власника житла та користувача цим житлом, перевищують інтереси колишнього члена сім`ї, у якого припинилися правові підстави користування чужим майном, та який, за доводами позивачки, забезпечено іншим житловим приміщенням, що ним не спростовано.

Таким чином суд переконався, що є законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Позов слід задовольнити.

Судові витрати у зв`язку із цим слід покласти на відповідача. Судові витрати складаються із судового збору у сумі 908 грн (а.с.5). Інших судових витрат до відшкодування не заявлено.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 274-279, 280, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати у розмірі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийА. В. Кашуба