Справа № 524/2146/20
Провадження №2/524/129/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого - судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Яковлєвій К.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 , його представника - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Лобача О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

15 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо - збагачувальний комбінат», у якому зазначає, що 18 березня 2020 року його звільнено з роботи на підприємстві у зв`язку із скороченням штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України).

З 31.01.1997 року працював лікарем-стоматологом медико-санітарної частини ПрАТ «Полтавський ГЗК».

Роботодавцем створено штучно підстави для звільнення, зокрема необґрунтованим та необ`єктивним висновком про скорочення штатної одиниці лікаря- стоматолога.

Так, за твердженнями позивача, наприкінці листопада 2019 року, головний лікар медико-санітарної частини підприємства ОСОБА_3 усно повідомила про скорочення однієї штатної одиниці лікаря-стоматолога, а 5 грудня 2019 року про скорочення посади повідомили представники кадрової служби комбінату.

Підставою для прийняття рішення про скорочення штатної одинці лікаря-стоматолога були певні розрахунки головного лікаря ОСОБА_3 , викладені в службовій записці № 475 від 05.11.2019 року, а також накази № 4258 від 06.11.2019 року «Про зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності та штату працівників МСЧ» та № 4681 від 04.12.2019 року «Про скорочення чисельності і штату працівників МСЧ ПрАТ «Полтавський ГЗК».

Згідно службової записки № 475 від 05.11.2019 року в штатному розписі МСЧ ПрАТ «Полтавський ГЗК» наявні 2 штатні одиниці лікарів, які ведуть стоматологічний прийом. На 2020 рік заплановано проведення попереднього і періодичних медичних оглядів для 10 769 працівників і підрядних організацій. З врахуванням режиму роботи лікаря-стоматолога - п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями в суботу та неділю з тривалістю робочої зміни 6 год. 36 хв., з врахуванням норми прийому для профогляду лікаря-стоматолога у 8 хвилин на 1 пацієнта. Зроблено розрахунок кількості пацієнтів, яких може прийняти для проведення попереднього і періодичних оглядів один лікар-стоматолог за один рік: 396 (хв. на день)/8 (хв.)*220 (робочих днів за рік)=10 890 (чол. за рік). Згідно з розрахунками, для проведення попереднього і періодичних медичних оглядів та надання?ургентної стоматологічної допомоги в повному обсязі достатньо однієї штатної одиниці лікаря, який веде стоматологічний прийом. У зв`язку з цим зі штатного розпису МСЧ виключається та скорочується одна штатна одиниця лікаря - стоматолога. Наголошував, що розрахунки головного лікаря є необґрунтованими, а службова записка необ`єктивною, оскільки кількість осіб, які повинні проходити попередні та періодичні медичні огляди є заниженою. Як і не відповідає у службовій записці показники витрат часу на проведення медичних оглядів. При проведенні розрахунку не враховані періоди можливих відпусток за власний рахунок, періоди перебування на лікарняних та інші передбачені законодавством поважні причини відсутності на роботі; Про надмірне навантаження на лікарів-стоматологів МСЧ свідчить і те, що крім двох штатних лікарів-стоматологів прийом пацієнтів в МСЧ здійснює також лікар-стоматолог ОСОБА_4 , яка працює на підставі цивільно-правової угоди. Цей факт не висвітлено у службовій записці головного лікаря МСЧ ОСОБА_3 . Станом на 5 листопада 2019 року - дату складення службової записки, в МСЧ працювало три лікаря-стоматолога - ОСОБА_5 та він, посади передбачені штатним розписом, та ОСОБА_4 - за цивільно-правовою угодою. Вважає, що однієї штатної одиниці лікаря - стоматолога - хірурга для проведення попереднього і періодичного медичного огляду та надання ургентної стоматологічної допомоги є недостатньо.

Вважає звільнення незаконним, за наявності посади лікаря - хірурга МСЧ ОСОБА_6 , за відсутності згоди профспілкового комітету, проведеним з порушенням норм трудового законодавства. Після зміни позовних вимог (т. 1 а.с. 1-7, 136-138) просить поновити його на посаді лікаря - стоматолога 1-ї категорії медико - санітарної частини ПрАТ «Полтавський гірничо - збагачувальний комбінат»; визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «Полтавський гірничо - збагачувальний комбінат» №203 к від 18.03.2020 про припинення з ОСОБА_1 трудового договору у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП, стягнути з відповідача на його користь, з урахуванням уточнень, заробітну плату за час вимушеного прогулу з 18 березня 2020 по день поновлення на роботі, стягнути у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. та судові витрати, зі сплати судового збору 840,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30 250 грн.

Ухвалою суду від 16.04.2020 року відкрито по справі спрощене провадження.

Відповідачем подано відзив на позов (т. 1 а.с. 46-50). Просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що згідно наказу «Про зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності та штату працівників МСЧ за № 4258 від 0.11.2019, наказу «Про скорочення чисельності і штату працівників МСЧ» №4681 від 04.12.2019 року посада лікаря - стоматолога медико-санітарної частини яку займав позивач підлягала скороченню. ОСОБА_1 повідомлений про скорочення 05.12.2019 та одночасно запропоновані наявні на ПрАТ «Поллтавський ГЗК вакансії. Від запропонованих вакансій позивач відмовився. 07.02.2020 ОСОБА_1 повторно запропоновані наявні на підприємстві вакансії. В актах пропозиції роботи №1 від 07.02.2020 та № 2 від 02.03.2020 зафіксовано факт відмови позивача від запропонованих вакансій. У зв`язку з необ`єктивною та необґрунтованою відмовою профспілки з приводу звільнення ОСОБА_1 , на підставі п. 7 ст. 43 КЗпП України, роботодавцем звільнено працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Звертає увагу, що представником адміністрації ПрАТ «Полтавський ГЗК» на засіданні профспілки при розгляді питання звільнення ОСОБА_1 , повідомлено про відсутність на час розгляду подання в МСЧ ПрАТ «Полтавський ГЗК» вакансії стоматолога-хірурга та те, що позивач тричі відмовлявся від всіх наявних вакансій на комбінаті і надано документи, які підтверджують відмову позивача. Позивач в свою чергу не надав жодного документу, який підтверджував би повідомлені ним обставини, але члени профспілкового комітету зробили висновок про порушення прав працівника без документального підтвердження цього порушення і не звернули увагу на документи надані адміністрацією, що, на переконання роботодавця, підтверджує дотримання ПрАТ «Полтавський ГЗК» вимог чинного законодавства України при проведенні процедури скорочення роботодавцем у відношенні до позивача. Проаналізувавши рішення профспілки (лист № 55 від 05.03.2020 року) вважають, шо роботодавець повністю дотримався як вимог чинного законодавства України так і умов проведення звільнення, встановлених колективним договором при скорочені, а відмова в наданні згоди на розірвання (припинення) трудового договору на підставі п.1 ст.40 КЗпП України є необґрунтованою. Перебування лікаря - стоматолога ОСОБА_6 у тарифній відпустці, відсутність заяви про звільнення, а отже і вакансії лікаря стоматолога - хірурга спростовано матеріалами справи.

19.06.2020 позивачем подано відповідь на відзив ( т. 1 а.с. 130-133) та одночасно заява про збільшення позовних вимог (т. 1 а.с. 136-138). Стверджує щодо зваженого та законного рішення профспілки, яке ґрунтується як на фактичних обставинах справи, з врахуванням особи позивача та врахуванням штучних підстав і умов для звільнення, зокрема, щодо «тримання» посади лікаря - хірурга. Рішення роботодавця не обґрунтовано чіткими економічними потребами, здійснено зі спотворенням і вихідних даних, а отже і невірних математичних розрахунках, а отже і штучних підставах для звільнення. Просив поновити його на роботі та у відповідності до ст. 237-1 КЗпП стягнути у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. наголошує, що звільнення призвело до нервових зривів, тривалому стресовому стані, емоційному напруженню та порушені сну. Заподіяна моральна шкода полягала у приниженні честі, гідності та ділової репутації в очах колег та друзів зверхнєму ставленні роботодавця до працівника та необхідності пошуку роботи.

Ухвалою суду від 25.03.2021 залучено до участі по справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача, керівника Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» Адом Г.О.

31.03.2021 року директором з управління персоналом та побуту ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» Адом Г.О. надані пояснення на позовну заяву (т. 4 а.с. 108-110). Зазначає, що відповідно до п.п. 11 п. 7 розділу 10 статуту підприємства, наказу №952 від 13.03.2020 «Про внесення змін до наказу «3280» від 30.08.2019 головою правління ПрАТ «Полтавський ГЗК» делеговані повноваження щодо підписання наказів про припинення трудових договорів у зв`язку із скороченням ІТП (керівників, фахівців, службовців).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 допитаний за процедурою допиту свідка, повідомив суд, щодо штучних обставин створених адміністрацією для його звільнення. Повідомлені ним обставини щодо праці на підприємстві протягом 23-х років на посаді лікаря стоматолога, відсутність дисциплінарних стягнень, повідомлення ОСОБА_6 -лікаря хірурга стоматолога 12.02.2020 року про намір звільнитись переконало профспілковий орган про необхідність відмови роботодавцю про надання згоди на звільнення. Стверджував суду, що працював з лікарем- стоматологом ОСОБА_4 в одному кабінеті, під час медичного огляду пацієнтів про, що свідчать копії медичних карток, які він сфотографував на підприємстві. Натомість головний лікар МСЧ ОСОБА_3 не вказала у службовій записці про те, що ОСОБА_4 працює у МСЧ, чим спотворила розрахунки, наведені у службовій записці, що було підставою для скорочення роботодавцем шатної одиниці лікаря -стоматолога. Натомість, він має більшу категорію ніж остання та мав переважне право. Пояснив, що на даний час працевлаштований в стоматологічній лікарні м. Горішні Плавні, але бажає поновитись на посаді лікаря - стоматолога МСЧ ПрАТ «Полтавський ГЗК». Позов підтримує.

Представник позивача ОСОБА_8 - адвокат Сирота Д.І, позов підтримує з підстав, що зазначені у заявах по суті. Оголошені додаткові пояснення.

Представник відповідача ПрАТ «Полтавський гірничо - збагачувальний комбінат» просить відмовити у позові, посилаючись на доводи, наведені у заявах по суті.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, наступні фактичні обставини справи:

ОСОБА_1 31 січня 1997 року прийнятий на посаду лікаря - стоматолога медико - санітарної частини ПрАТ «Полтавський гірничо - збагачувальний комбінат» ( т 1 а.с.10-11).

05.11.2019 року головним лікарем МСЧ ПрАТ «Полтавський гірничо - збагачувальний комбінат» ОСОБА_3 повідомлено голову правління ПрАТ «Полтавський гірничо - збагачувальний комбінат» ОСОБА_9 у службовій записці за № 475 «Про скорочення штатної чисельності МСЧ» про наявність в штатному розкладі медико - санітарної частини ПрАТ «Полтавський гірничо - збагачувальний комбінат» двох штатних одиниць лікарів, які ведуть стоматологічний прийом: лікаря - стоматолога та лікаря стоматолога-хірурга. Посилаючись на ст. 17 ЗУ «Про охорону праці» повідомлено, що у медико - санітарній частині заплановано попереднього і періодичного медичного огляду на 2020 рік - 10 769 чоловік. Режим роботи лікаря - стоматолога п`ятиденнй робочий тиждень з двома вихідними днями у суботу та неділю з тривалістю робочої змін 6,36 годин. Норма прийому для профогляду лікаря - стоматолога становить 8 хвилин на одного пацієнта. Розрахунок кількості пацієнтів для проведення попереднього і періодичного оглядів на рік: 396 хв. в день / 8 хв. * 220 робочих днів за рік - 10 890 чол. за рік. Згідно з розрахунками для організації проведення попереднього і періодичного оглядів та надання ургентної стоматологічної допомоги в повному обсязі достатньо 1 штатної одиниці лікаря - стоматолога - хірурга. Вважала за доцільним скоротити одну штатну одиницю лікаря - стоматолога лікувального відділення МСЧ.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 підтвердила суду складання службової записки за усної вказівки роботодавця щодо необхідності скорочення посади у медико-санітарній частині підприємства та додатково пояснила, що жодних особистих підстав для звільнення ОСОБА_1 не мала. Розрахунок у службовій записці проведено з урахуванням класифікатора процедур хірургічної стоматології та наказу МОЗ України за № 319 від 25.06.2006 року «Про затвердження норм робочого часу для працівників закладів та установ охорони здоров`я». Наголошувала, що посада лікаря - стоматолога не є обов`язковою для проходження медичних оглядів працівників. Нею, як головним лікарем МСЧ надано лише консультативні пропозиції адміністрації, остаточне рішення щодо скорочення посади лікаря стоматолога нею не приймалось. Свідчила про відсутність підстав для пропозиції посади лікаря - стоматолога - хірурга ОСОБА_1 , оскільки лікар, яку її займав - ОСОБА_6 не звертався до адміністрації та до неї про звільнення, а подав заяву про звільнення 20.03.2020 року. Підкреслила суду, що ОСОБА_4 надає консультаційні послуги на підставі цивільно - правової угоди, укладеної з ПрАТ, які пов`язані з профілактикою захворювань. В трудових відносинах не перебуває.

06.11.2019 року наказом № 4258 ПрАТ «Полтавський гірничо - збагачувальний комбінат» на підставі службової записки головного лікаря МСЧ ОСОБА_3 за №478 від 05.11.2019 року у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, керуючись частиною 3 статті 64 Господарського кодексу України, відповідно до якої підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис виключено та скорочено з 10.02.2020 року із штатного розпису МСЧ одну штатну одиницю лікаря - стоматолога за кодом професій - 2222.200, професія лікар - стоматолог, МСЧ лікувальне відділення.

02.12.2019 року на засіданні постійно діючої комісії зі скорочення чисельності та штату працівників ПрАТ «Полтавський ГЗК» вирішили скоротити посаду лікаря - стоматолога, яку займає ОСОБА_1 , з 10.02.2020 за відсутності переважного права передбаченого ст. 42 КЗпП України, яке б надавало право на залишення на роботі.

04.12.2019 року наказом № 4681 ПрАТ «Полтавський гірничо - збагачувальний комбінат» внесено зміни до структури і штатної чисельності підприємства, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, виведено із штатного розпису МСЧ та скорочено з 10.02.2020 одну штатну одиницю МСЧ лікувального відділення за кодом професії 2222.200 лікаря - стоматолога ОСОБА_1 .

05.12.2019 ПрАТ «Полтавський гірничо - збагачувальний комбінат» вручено лікарю - стоматологу ОСОБА_1 повідомлення про скорочення чисельності та штату працівників з одночасною пропозицією всіх наявних вакантних робочих місць. Від запропонованих вакансій станом на 05.12.2019 року ОСОБА_1 відмовився.

10.02.2020 ПрАТ «Полтавський гірничо - збагачувальний комбінат» надав профспілці інформацію щодо скорочення посади лікаря - стоматолога МСЧ, яку займає ОСОБА_1 , повідомив про наявність вакантних посад та відмову ОСОБА_1 від зайняття та просили надати згоду на розірвання (припинення) трудового договору з лікарем - стоматологом МСЧ ОСОБА_1 згідно п 1 ст 40 КЗпП України у зв`язу зі скороченням чисельності або штату працівників, що є початком консультацій з профспілковим органом.

18 березня 2020 року наказом № 203 к про припинення трудового договору (контракту ) лікаря - стоматолога першої категорії ОСОБА_1 звільнено за ст. 40 п. 1 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників. З наказом ОСОБА_1 ознайомлений того ж дня ( т 1 а.с. 13).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частини першої, третьої статті 49-2 України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Виходячи з вимог статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про вивільнення конкретного працівника протягом двох місяців роботодавець повинен запропонувати йому всі наявні за відповідною кваліфікацією вакантні посади.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини першої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані усі інші вакантні посади (робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Правовий висновок щодо застосування положень статті 49-2 КЗпП України висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (П/9901/310/18), провадження № 11-43/асі18.

У цій справі встановлено, що позивач був попереджений про майбутнє звільнення 02.03.2020 року (т. 1 а.с. 20), та звільнений 18.03.2020 року, відповідач відповідно до вимог ст.49-2 КЗпП України дотримався обов`язку запропонувати позивачу вакантні посади (робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Суду надані штатний розпис керівників, фахівців та службовців медико санітарної частини ПрАТ «Полтавський гірничо -збагачувальний комбінат » станом на березень 2020 року, в якому зокрема відсутня посада лікаря - стоматолога - хірурга ОСОБА_6 , яку міг би обіймати (виконувати) позивач відповідно до своєї професії, спеціальності чи кваліфікації.

Стверджуючи про належне виконання обов`язку запропонувати працівнику вакантні посади, відповідач посилається на належні та допустимі докази з наданням суду переліку вакантних посад на ПрАТ «Полтавський гірничо -збагачувальний комбінат»

Згідно з витягу з протоколу №10 від 03.03.2020 року профспілка трудящої металургійної і гірничодобувної промисловості України ВАТ «Полтавський гірничо -збагачувальний комбінат на засіданні профспілкового комітету первинної організації ПМГУ за участі 20 членів профкому слухали подання адміністрації комбінату про розірвання трудового договору з лікарем - стоматологом Медико-санітарної частини ПрАТ «Полтавський ГЗК» ОСОБА_1 , згідно п. 1 ст 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників. Вислухавши виступ начальника відділу кадрів комбінату ОСОБА_10 , який зачитав надані документи на ОСОБА_1 «Зауважень до наданих документів немає». ОСОБА_8 повідомив: «Мені була запропонована вакансія геолога, але у мене немає диплому за цим фахом - я відмовився. Потім було запропоновано монтера колії, але за станом здоров`я я не можу виконувати тяжкі фізичні навантаження після перенесеного інфекційного захворювання - я теж відмовився від запропонованої вакансії. Лікар - хірург МСЧ звільнився з 12.02.2020 року і працює у іншому місці, цю вакансію мені не пропонували.» За повідомленням ОСОБА_11 лікар - хірург працює. І на даний момент перебуває у тарифній відпустці. Прийнято рішення, одноголосно, яким не надано згоди на розірвання (припинення трудового договору (контракту) з лікарем - стоматологом Медико - санітарної частини ПрАТ «Полтавський ГЗК» ОСОБА_1 згідно п 1 ст 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників (т. 1 а.с. 14-15).

Відповідно до ч.7 ст.43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

ОСОБА_1 звільнений з роботи без погодження із профспілковою організацією, членом якої він був, оскільки відмова в наданні згоди на розірвання (припинення) трудового договору на підставі п.1 ст.40 КЗпП України була необґрунтованою.

Відповідач виконав усі обов`язки, які передбачені чинним законодавством при звільненні працівника з роботи.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, що не заперечувалось позивачем, що відповідач персонально попереджав позивача про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням посади та можливість займати іншу посаду.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до пункту 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Встановлено судом, що підприємством внесено зміни до структури і штатної чисельності підприємства, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. Зміни до структури і штатної чисельності підприємства передбачали скасування посади лікаря - стоматолога, яку з 31.01.1997 року, обіймав ОСОБА_1 .

У відповідності до постанови Верховного суду від 28 березня 2019 року у справі № 755/3495/16-ц, не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою. При цьому, правом працівника залишається оспорювати власне саме правомірність його звільнення.

Згідно з позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 334/3883/18, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд погоджується із доводами сторони відповідача, що питання доцільності і правомірності скорочення чисельності та штату працівників роботодавця не може бути предметом доказування у цивільній справі.

Це є складовою права власника на управління підприємством. Відповідачем у межах належної йому компетенції прийнято рішення про зміни в організації виробництва і праці (скорочення чисельності штату), внаслідок яких скорочено посаду лікаря - стоматолога медико-санітарної частини підприємства.

Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Положення частини третьої статті містить перелік категорій працівників, які можуть розраховувати на переважне право у залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації. Так пунктами 1-3 передбачено переважне право сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до частини другої ст. 42 КЗпП України, перевага у залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Згідно з положеннями абзацу першого статті 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Судом встановлено, що станом на 18.03.2020 року у структурі підприємства були відкриті вакантні посади, які запропоновано ОСОБА_1 .

Так як скороченню підлягала посада лікаря - стоматолога медико - санітарної частини, яку займав позивач, аналогічних посад або посади, на яких виконується така ж робота, що входила до обов`язків вивільнюваного, у підприємства не існувало, право переваги при залишенні на роботі при скороченні не могло бути реалізовано.

Відсутність вакантної посади лікаря - стоматолога - хірурга станом на 18.03.2020 року - день звільнення позивача, підтверджується долученими до матеріалів справи штатним розписом від 18, 20 та 24.03.2020 року, заявою про звільнення ОСОБА_6 від 20.03.2020.

Безпідставними є доводи позивача щодо незаконного звільнення, оскільки мав переважне право на залишення на роботі замість лікаря - стоматолога ОСОБА_4 . Не є належними та допустимими доказами щодо праці в МСЧ лікарем-стоматологом покази свідка ОСОБА_1 , за відсутності будь - яких письмових доказів. Не є належними доказами у розумінні ст. 77 ЦПК України копії медичних карток пацієнтів, в яких ніби то міститься інформація про проведені медичні огляди, ведення прийому ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в одному кабінеті, за відсутності у сторони позивача в оригіналі документів наявність яких категорично заперечує відповідач. Натомість, судом встановлено, що з ОСОБА_4 укладено договір про надання послуг № 520 ШПД від 22.12.2018, остання не перебуває у трудових відносинах з ПрАТ «Полтавський ГЗК», так як з нею укладено договір на надання консультаційних послуг.

Тобто застосування положень статті 42 КЗпП України можливе серед працівників, які обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади.

Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суди зобов`язані з`ясувати, чи працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що позивач був попереджений 05.12.2019, 07.02.2020, 10.02.2020 року про заплановане на 10.02.2020 року звільнення, що підтверджується відповідними актами - пропозиціями, також встановлено, що ОСОБА_1 запропоновано вакантні посади та запропоновано переведення, проте позивач відмовився, інші посади відповідач не пропонував позивачеві, у зв`язку із відсутністю, переважним правом залишитися на роботі за таких обставин позивач не володів.

Відсутні підстави і для визнання незаконним наказу про звільнення за № 203 к від 18.03.2020 у зв`язку з відсутністю повноважень у директора з управління персоналом та побуту ПрАТ «Полтавський ГЗК» Адом Г.О. з огляду на наступне. Наказом № 952 від 13.03.2020 року «Про внесення змін до наказу № 3280 від 30.08.2019 року «Про введення в дію Стандарту делегування»» на підставі підпункту 11 пунтку 7 розділу 10 Статуту ПрАТ «Полтавський ГЗК» делеговано право голови правління - директору з управління персоналом та побуту ПрАТ «Полтавський ГЗК» Адом Г.О. щодо підписання наказів про припинення трудових договорів у зв`язку із скороченням ІТП (керівників, фахівців, службовців). Не зазначення посади лікаря - стоматолога не свідчить про відсутність таких повноважень, оскільки є беззапереченими.

У відповідності до положень статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, маючи рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про необґрунтованість позову.

Позовні вимоги щодо стягнення середнього місячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі, тому залишаються без задоволення також як безпідставні та необґрунтовані.

Судові витрати зі сплати судового збору розроділяються згідно ст 142 ЦПК України з віднесенням їх у розмірі 840,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу на позивача, а судових витрат зі сплати судового збору, від сплати яких позивач звільений у розмірі 2522, 40 грн. компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. 40, 235, 252 КЗпП України, ст. ст. 2,4,5,10, 11,12,13, 76-81, 89, 133, 137, 141,

189-200, 217-229, 241-246,256-257, 259, 263-265, 267, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок сторін.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Предоляк