ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року

м.Суми

Справа №573/2152/20

Номер провадження 22-ц/816/446/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 08 лютого 2021 року в складі судді Черкашиної М.С., ухваленого у м. Білопілля,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом 26.11.2020 року, ОСОБА_1 просила стягнути на свою користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дати подання позову і до дати закінчення навчання чи досягнення нею двадцятитрьохрічного віку.

Свої вимоги мотивувала тим, що у період з 24.02.2001 по 20.12.2005 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час навчається на ІІ курсі денного відділення факультету іноземної філології та соціальних комунікацій Сумського державного університету на бюджетній основі. Зазначає, що оскільки донька навчається на денному відділенні, то немає змоги офіційно працевлаштуватись і мати самостійний заробіток. При цьому вказує, що її доходи у повній мірі не забезпечують потреби дитини, які полягають у витратах на проїзд, одяг, харчування, засоби гігієни, канцелярські товари, оплати за гуртожиток. Відповідач відповідно до діючого законодавства належним чином обов`язки щодо забезпечення належного рівня її життя не виконує, на утримання доньки грошових коштів не надає.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 08.02.2021 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є студенткою Сумського державного університету, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 26.11.2020 року до припинення останньою навчання, тобто до 30.06.2022 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн судового збору.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 199 СК України на батьків покладено обов`язок утримувати свої повнолітніх дітей, які продовжують навчання, та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та визначив аліменти у заявленому розмірі.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, з урахуванням обставин, викладених в апеляційній скарзі.

При цьому вказує, що при розгляді справи судом першої інстанції не було досліджено потреби дитини у матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням, а також не враховано матеріальне становище відповідача та його можливість надавати допомогу, оскільки з 29.01.2020 року його звільнено з роботи та на даний час він ніде не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей і не працюючу дружину.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем та третьою особою не направлено.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 24.02.2001 по 20.12.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю (а.с. 5-7, 10).

Відповідно до довідки Сумського державного університету від 30.10.2020 року ОСОБА_3 являється студентом другого курсу денного відділення та навчається на бюджетній основі, терміном навчання з 09.09.2020 року по 30.06.2022 року (а.с. 8). Дані про те, що ОСОБА_3 не отримує стипендію в матеріалах справи відсутні.

Також, встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює в АБ «УКРГАЗБАНК» на посаді старшого касира (а.с. 9).

Відповідач ОСОБА_2 має склад сім`ї: ОСОБА_4 дружина, діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює головним спеціалістом відділу державного екологічного (нагляду) земельних ресурсів та надр державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Державної екологічної інспекції у Сумській області та з 29.01.2021 року звільнений з вказаної посади за взаємною домовленістю із суб`єктом призначення (а.с. 27, 31, 71).

Згідно довідці Воронівської сільради відповідач має на утримання двох дітей6 сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має інвалідність, та неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.27)

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191, 200, 201 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

При цьому, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Проте в порушення приведених норм матеріального та процесуального права, позивачем, як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи в апеляційному суді, не було доведено належними доказами обґрунтованість її позовних вимог у заявленому розмірі, оскільки дочка сторін у справі ОСОБА_3 навчається за рахунок коштів державного бюджету, доказів про нетримання останньою стипендії матеріали справи не містять, а про понесення інших витрат, пов`язаних з навчанням (вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, тощо), будь-яких доказів позивачем надано не було, тобто не було доведено про потребу повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання у заявленому розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача. Крім того, судом першої інстанції не було враховано перебування у відповідача на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Таким чином, доводи апеляційної скарги з приводу неврахуванням місцевим судом обставини потреби повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявності двох неповнолітніх дітей є слушними та заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції, через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, шляхом їх зменшення до 1/9 частки.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України ОСОБА_2 підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн. Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат не підлягає зміні, оскільки рішенням суду було стягнуто з відповідача на користь держави мінімальну ставку судового збору, визначену Законом України «Про судовий збір».

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а), г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 08 лютого 2021 року в частині визначення розміру аліментів змінити, зменшивши їх розмір до 1/9 частки.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко