РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Бойко Л.Л.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_2

представника відповідачки - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа - Орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

21.10.2020р. позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 , який мотивує тим, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18.11.2019р. шлюб розірвано. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилась мешкати з матір`ю ОСОБА_2 і рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 17.09.2019р. з нього на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1059,00грн. щомісячно, починаючи з 03.06.2019р. і до повноліття дитини. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.04.2020р. були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 про вселення неповнолітньої ОСОБА_5 до його квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволенні позову ОСОБА_2 про її вселення в зазначену квартиру було відмовлено. 09.10.2020р. від Хортицького ВДВС м.Запоріжжя він отримав повідомлення про проведення виконавчих дій щодо вселення неповнолітньої ОСОБА_5 , які були призначенні на 22.10.2020р. 10.00год. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 як законний представник сама ініціювала вселення доньки до його квартири, вважає, що такими діями вона відмовилась від виконання своїх батьківських обов`язків та бажає, щоб дитина мешкала разом з ним. У зв`язку з цим також вважає, що відповідачка ОСОБА_2 зобов`язана сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 на його користь.

Просить визначити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним та стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до повноліття доньки.

Ухвалою суду від 27.10.2020р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання.

12.11.2020р. від відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшла зустрічна позовна заява, в якій вона просить визначити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею. Позов мотивує тим, що з позивачем за первісним позовом вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2006р. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_5 . 27.08.2016р. вони зареєстрували шлюб, який за рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18.11.2019р. розірвано. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 17.09.2019р. з ОСОБА_4 на її користь були стягнуті аліменти на утримання доньки в сумі 1059,00грн. щомісячно, починаючи з 03.06.2019р. і до повноліття дитини. Рішенням Хортицького районного суду від 10.04.2020р. були задоволені її позовні вимоги про вселення неповнолітньої доньки до квартири, яка належить позивачу ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . Останній, звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання неповнолітньої доньки, посилається саме на це судове рішення. Вона з такими вимогами не погоджується, оскільки за загальними правилами місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Фізична особа може мати декілька місць проживання і воно не пов`язується з місцем її реєстрації. В даному випадку донька була вселена до квартира позивача, оскільки на законних підставах набула право користування квартирою шляхом реєстрації її місця проживання як члена сім`ї власника. Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання в спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом або визначення місця проживання у цій квартирі. Отже, рішенням Хортицького районного суду від 10.04.2020р. лише підтверджено право малолітньої доньки на користування квартирою позивача, але таке рішення не дає підстав для визначення місця проживання дитини з батьком за цією адресою. Як вже зазначалось, донька після припинення шлюбних відносин з позивачем за спільною з ним домовленістю проживає постійно разом з нею. На даний час вони проживають в окремій двокімнатній квартирі, яка належить її знайомій. Вказана квартира розташована поруч із навчальним закладом, в якому навчається донька. Вказана квартира забезпечена усіма належними меблями, технікою. У доньки окрема кімната, де є окреме спальне місце, місце для навчання. У дитини є телефон, ноутбук, одяг, взуття, шкільне приладдя. Всі витрати на утримання дитини здійснює вона особисто. Вона є приватним підприємцем, працює перукарем, має постійний дохід. Позивач зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, але сплачує аліменти нерегулярно. Станом на 31.12.2019р. малась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 7307,10грн. Участі у вихованні дитини не приймає, навпаки створює умови, які негативно впливають на її розвиток. Згідно з характеристикою з місця навчання доньки позивач її вихованням не займається, школу не відвідує, навчанням не цікавиться. За місцем проживання позивача належні умови для проживання дитини відсутні. Він офіційно не працює, доходів немає. В 2018р. він був засуджений за вчинення крадіжки. В 2019р. через неприязні стосунки та погрози з боку колишнього чоловіка фізичною розправою вона зверталась до правоохоронних органів. Також вона зверталась до Служби у справах дітей з приводу неналежного виконання позивачем батьківських обов`язків щодо неповнолітньої доньки. Вважає, що найкращим інтересам їх неповнолітньої доньки, які переважають над інтересами батьків, відповідає її проживання разом з нею, а не з позивачем.

Просить відмовити ОСОБА_4 в задоволенні його позову про визначення місця проживання малолітньої доньки з ним та задовольнити її зустрічний позов про визначення місце проживання малолітньої доньки з нею.

Ухвалою суду від 13.11.2020р. зустрічний позов ОСОБА_2 прийнятий до судового розгляду та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4

07.12.2020р. від представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 - адвоката Балюта В.В. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що остання замовчує дійсні причини розпаду їх сім`ї. Позивач як чоловік робив все належне, щоб його сім`я була фінансово забезпечена, він досить великий час приділяв роботі, мав відрядження, а причиною припинення шлюбу стала подружня зрада відповідачки. Крім того, вона налаштувала їх неповнолітню доньку проти нього. Він неодноразово намагався налагодити стосунки з дитиною, їздив до навчального закладу, телефонував, але донька відмовлялась з ним зустрічатись та спілкуватись. Позивач визнає той факт, що неповнолітня донька ОСОБА_5 зареєстрована та має право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 . 22.10.2020р. неповнолітня донька була вселена до вказаної квартири державним виконавцем на підставі відповідного рішення суду, що підтверджується актом державного виконавця. Тобто фактично та юридично ОСОБА_5 з 22.10.2020р. мешкає зі своїм батьком ОСОБА_4 . За таких обставин мати дитини ОСОБА_2 своїми діями демонструє своє ставлення до дитини як до засобу отримання особистої користі, використовує дитину для того, щоб заволодіти квартирою позивача. Вона взагалі повинна бути позбавлена батьківських прав, оскільки не зможе дати гідне виховання дитині, зробить з неї безпринципову, корисливу, аморальну людину. В зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 наголошує на тому, що мешкає у знайомої за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим можливо припустити, що від неї відмовились навіть її батьки, які не пускають її в квартиру за місцем реєстрації: АДРЕСА_3 , оскільки вона веде аморальний спосіб життя. У батька дитини є все необхідне, щоб дитина росла в належних умовах, він має на праві власності квартиру, в якій дитина зареєстрована та фактично проживає, має постійний дохід. Просить в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Ухвалою суду від 01.03.2021р. підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 - адвокат Балюта В.В. в судовому засіданні первісний позов підтримав повністю, зустрічний позов не визнав повністю і зазначив, що під час виконання судового рішення про вселення неповнолітньої доньки до квартири позивача, поведінка матері дитини свідчила про її відмову брати участь у вихованні доньки та бажання, щоб цим займався саме батько, оскільки сама мати не була вселена в квартиру позивача. Вважає, що донька не може проживати з матір`ю, оскільки вона є аморальною жінкою. З моменту вселення дитини саме позивач як батько зобов`язаний забезпечувати умови проживання неповнолітньої доньки. Чи проживає дитина на цей час з батьком, йому невідомо. Щодо доходів позивача, наявності заборгованості зі сплати аліментів йому також нічого невідомо. З приводу усунення перешкод в спілкуванні з дитиною він до органу опіки та піклування чи суду не звертався. Просить первісний позов задовольнити, в задоволенні зустрічного - відмовити.

Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник - адвокат Гайдук Ю.Г. в судовому засіданні первісний позов не визнали повністю, зустрічний позов підтримали з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. Також зазначили, що під час розгляду цієї справи позивач та його представник не надали суду жодних доказів, які б підтверджували доцільність визначення місця проживання неповнолітньої доньки сторін разом з батьком. Вселення дитини до його квартири на підставі рішення суду не є підставою для визначення місця проживання дитини з батьком. Усі надані ними докази свідчать про те, що дитина повинна проживати з матір`ю. Такого висновку дійшов і орган опіки та піклування. Крім того, під час перебування цієї справи в суді ОСОБА_2 придбала власне житло - двокімнатну квартиру, в якій створені усі належні умови для життя та розвитку доньки. Квартира знаходиться в належному санітарному стані. Спеціалістами служби у справах дітей проводилось обстеження цього житла і його визнано придатним для проживання неповнолітньої дитини. Просять в задоволенні первісного позову відмовити, її зустрічний позов - задовольнити.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечила, зустрічний позов підтримала та зазначила, що під час підготовки висновку органу опіки та піклування матір`ю дитини ОСОБА_2 були надані необхідні документи, проведено обстеження житлових умов проживання неповнолітньої дитини, проведено бесіду з дитиною. Позивач ОСОБА_4 , будучи повідомленим про необхідність надання документів та засідання комісії, жодних документів не надав, на засідання не прибув. Виходячи із встановлених обставин, наданих документів, враховуючи якнайкращі інтереси неповнолітньої дитини, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_5 з матір`ю ОСОБА_2 . Жодних обставин, які б свідчили про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком ОСОБА_4 встановлено не було.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Суд встановив, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2006р., у зареєстрованому шлюбі - з 27.08.2016р. (арк.33).

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18.11.2019р., яке набрало законної сили 24.12.2019р., шлюб розірвано (арк.38).

Сторони є батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк..34).

Після розірвання шлюбу малолітня ОСОБА_5 залишилася мешкати разом з матір`ю -відповідачкою ОСОБА_2 та рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 17.09.2019р., яке набрало законної сили 18.10.2019р., з позивача ОСОБА_4 на користь відповідачки ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1059,00грн. щомісячно, починаючи з 03.06.2019р. і до повноліття дитини (арк..35-37).

Згідно з розрахунками державного виконавця Хортицького ВДВС м.Запоріжжя заборгованість позивача ОСОБА_4 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 станом на 31.12.2019р. становить 7307,10грн. (арк..42), станом на 01.11.2020р. - 5943,00грн. (арк..79), станом на 01.02.2021р. - 9458,50грн (арк..103).

Також судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (арк..31).

Вказана квартира належить на праві спільної часткової власності (кожному по 1/3 частині) ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 (арк.50-52).

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є батьками відповідачки ОСОБА_2 (арк..33,53).

Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 16.11.2020р. приватним нотаріусом ЗМНО Чернявським В.В., реєстровий №2305, відповідачка ОСОБА_2 набула у власність квартиру АДРЕСА_4 . Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку (арк..75,76).

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_5 від 27.11.2020р., встановлено, що вона проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 разом з матір`ю ОСОБА_2 , 1980р.н. Квартира двокімнатна, обладнана необхідними меблями та побутовою технікою, для дитини є окрема кімната, в якій створено місце для навчання та відпочинку. Стан квартири відповідає санітарно-гігієнічним нормам та сприятливий для проживання. Стосунки в сім`ї добрі. Зі слів ОСОБА_5 , після розлучення батьків проживає з матір`ю, з батьком не спілкується, жити з ним не бажає (арк.101).

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_5 від 05.02.2021р., встановлено, що вона проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 разом з матір`ю ОСОБА_2 , 1980р.н. Квартира двокімнатна, обладнана необхідними меблями та побутовою технікою, для дитини є окрема кімната, в якій створено місце для навчання та відпочинку. Стан квартири відповідає санітарно-гігієнічним нормам та сприятливий для проживання. Стосунки в сім`ї добрі (арк.101).

Згідно з довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 06.11.2021р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 29.11.2008р. по т.ч. за адресою: АДРЕСА_1 (арк..49).

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.04.2020р., яке набрало законної сили 12.08.2020р., частково задоволено позов ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, вселено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартиру АДРЕСА_1 . В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про її вселення в зазначену квартиру відмовлено (арк..117-122).

Зазначеним рішенням встановлено, що неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 з 29.11.2008р. по т.ч.

Зазначена квартира належить на праві власності ОСОБА_4 , який також зареєстрований в ній.

Після припинення подружніх відносин в 2019р. ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_5 в зазначеній квартирі не мешкають, оскільки ОСОБА_4 відібрав ключі від квартири та перешкоджає їх спільному проживанню, оспорює їх право на це житло.

Задовольняючи позовні вимоги про вселення неповнолітньої ОСОБА_5 , суд виходив з того, що ОСОБА_4 позовні вимоги в цій частині визнав повністю, не оспорював право користування дитини зазначеним житлом, батьки мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, відповідач ОСОБА_4 батьківських обов`язків у встановленому законом порядку не позбавлений, місце мешкання дитини судом не визначалось.

Відповідно до Акту державного виконавця Хортицького ВДВС м.Запоріжжя Головко В.О. від 22.10.2020р. (арк..66) та відеозапису подій (арк..83) неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вселена у квартиру АДРЕСА_1 в присутності понятих, боржника та його представника, дільничного офіцера поліції.

Відповідачка ОСОБА_2 з 21.10.2019р. по т.ч. зареєстрована як фізична особа-підприємець та надає послуги перукарень та салонів краси, є платником єдиного податку 1 групи (арк..43,44).

За характеристикою директора ТОВ «Промресурс Трейд-1» від 23.11.2020р. відповідачка ОСОБА_2 працює в торгівельно-розважальному центрі ТОВ «Промресурс Трейд-1» по вул.Ентузіастів, б.9 м.Запоріжжя шляхом оренди частини приміщення під послуги перукарні. За час роботи показала себе як вимогливу до себе та своєї роботи особу, до клієнтів ставиться з індивідуальним підходом, активно працює з пенсіонерами за пільговою програмою. Як орендар відповідальна, уважна, вимоглива, своєчасно сплачує орендну плату, робоче місце утримує в порядку та належному санітарному стані. Має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_5 , цікавиться успіхами дитини, її потребами. Стосунки між ними добрі (арк..77).

Неповнолітня ОСОБА_5 навчається в 7-Б класі Запорізького багатопрофільного ліцею №99, рівень навчання - достатній та високий, неконфліктна, врівноважена, відповідальна, виглядає охайно. Вихованням та забезпеченням дитини займається мати ОСОБА_2 , яка приймає участь у житті дитини, цікавиться її навчанням, регулярно відвідує батьківські збори. Батько ОСОБА_4 школу не відвідував жодного разу, рівнем навчання доньки не цікавився (арк.45,46).

Згідно з Декларацією про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, від 18.04.2018р. вона подана в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її законним представником - матір`ю ОСОБА_2 (арк..47).

01.10.2019р. ОСОБА_2 звернулась до Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про прийняття заходів реагування до ОСОБА_4 , який 27.08.2019р. близько 05.30год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_7 влаштував конфлікт з нею, погрожував фізичною розправою їй та малолітній дитині (арк..58).

Протягом серпня-жовтня 2019р. ОСОБА_2 зверталась до відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей ЗМР із заявами про неналежне виконання ОСОБА_4 батьківських обов`язків щодо доньки ОСОБА_5 . Ці звернення були предметом розгляду, з ОСОБА_4 проводились бесіди і він попереджався про відповідальність та наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків (арк..59-61).

Згідно з висновком органу опіки та піклування в особі виконкому районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №21.01/01-22/143 від 05.02.2021р. ним визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 (арк..98-99).

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.18,27 цієї ж Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст.11 вказаного Закону).

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.141,150,155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.2,4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.1,2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає первісний позов ОСОБА_4 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 - обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходить з того, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Однак рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має приділятись найважливішим інтересам дитини, які мають переважати над інтересами батьків.

За практикою Європейського суду з прав людини при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Норми міжнародного права та національного законодавства не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

В силу вимог ст.161 СК України при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди мають враховувати ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків, відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною, як батьками враховуються інтереси дитини, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною, можливість створення дитині умов для виховання і розвитку, сталість соціальних зв`язків дитини у місці проживання та навчання, її психологічний стан.

Так, в цій справі судом достовірно встановлено, що після припинення шлюбних відносин між сторонами, вони мешкають окремо, малолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає разом з матір`ю - відповідачкою за первісним позовом та позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_2 , перебуває на її утриманні та виховані. Мати піклується про розвиток, стан здоров`я та навчання доньки, забезпечує її побутові потреби тощо.

При цьому, відповідачка ОСОБА_2 на даний час має власне житло - двокімнатну квартиру, яку придбала за договором купівлі-продажу від 16.11.2020р. В цій квартирі вона проживає удвох з донькою і в ній створені усі належні умови для життя та розвитку дитини - у неї є окрема кімната, обладнана меблями та технікою, дитина має одяг та взуття, канцелярське приладдя, інші предмети для навчання тощо.

За характеристикою з місця навчання ОСОБА_5 має охайний вигляд, достатній та високий рівень навчання, неконфліктна, врівноважена, відповідальна. Вихованням та забезпеченням дитини займається мати ОСОБА_2 .

Відповідачка ОСОБА_2 є суб`єктом підприємницької діяльності та має регулярний дохід від цього, за місцем роботи та навчання дитини характеризується позитивно.

Вказані обставини підтверджуються сукупністю наданих відповідачкою ОСОБА_2 письмових доказів, які суд вважає належними та допустимими.

Жодних обставин, які б свідчили про те, що відповідачка ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, є особливо неблагонадійною і така її поведінка становить реальну загрозу фізичному та духовному стану дитини, на що вказав представник позивача - адвокат Балюта В.В. у відзиві на зустрічний позов та в судовому засіданні, останнім не доведено та судом не встановлено.

Зокрема, суд відхиляє посилання представника позивача - адвоката Балюти В.В. на відеозапис, здійснений під час процедури вселення неповнолітньої ОСОБА_5 до батька ОСОБА_4 , який було відтворено в ході судового розгляду, як на доказ аморальної поведінки ОСОБА_2 та її небажання приймати участь у вихованні доньки. Жодних обставин, які б підтверджували такі доводи представника позивача, цим відеозаписом не зафіксовано.

В той же час, судом встановлено, що під час здійснення процедури вселення саме позивач ОСОБА_4 та його представник своєї поведінкою загострювали конфліктну ситуацію, проявляли зневажливе ставлення до відповідачки ОСОБА_2 в присутності неповнолітньої дитини, не намагаючись убезпечити дитину від впливу неприязних стосунків між батьками.

Також, на думку суду, саме поведінка позивача ОСОБА_4 (ненадання колишній дружині та неповнолітній доньці вільного доступу до квартири) стала підставою для звернення ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 з позовом про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення останньої до квартири позивача ОСОБА_4 , який судом було в цій частині задоволено. Однак рішення суду ОСОБА_4 добровільно не виконав, воно виконувалось в примусовому порядку органами державної виконавчої служби.

Вказані обставини свідчать про те, що позивач ОСОБА_4 як батько не проявляє зацікавленості у забезпеченні належних умов життя неповнолітньої доньці, в створенні для дитини здорової атмосфери розвитку.

При цьому, позивач ОСОБА_4 та його представник, при поданні позову до суду, в ході підготовчого провадження та судового розгляду, не надали суду жодних належних та допустимих доказів, які б достовірно свідчили про те, що саме проживання неповнолітньої дитини з ним буде відповідати якнайкращим її інтересам. Зокрема, суду не надано доказів на підтвердження позитивного ставлення позивача до виконання батьківських обов`язків, прийняття ним заходів для створення належних умов розвитку доньки за місцем його проживання, його матеріального стану, наявності постійних джерел доходу, стану здоров`я тощо.

Жодних клопотань про визначення їм додаткового строку для подання відповідних доказів, витребування доказів судом за наявності обґрунтованих труднощів у самостійному їх наданні, не заявляли.

Таких доказів позивач та його представник не надали і до органу опіки та піклування під час підготовки ним висновку в цій справі, незважаючи на те, що позивач неодноразово повідомлявся про таку необхідність. На засідання комісії з прав дитини він також не прибув і будь-яких пояснень не надав.

Жодних поважних причин неможливості позивачем ОСОБА_4 надати докази, які б могли вплинути на вирішення спірного питання, судом не встановлено.

Звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 з ним, позивач ОСОБА_4 та його представник - адвокат Балюта В.В. обґрунтовують свої вимоги виключно тим, що неповнолітня донька 22.10.2020р. була вселена до квартири позивача за адресою: АДРЕСА_1 , що, на їх думку, і є підставою для визначення місця проживання дитини з ним.

Разом з тим, судом встановлено, що дитина була вселена до зазначеної квартири шляхом вручення їй боржником ОСОБА_4 ключів від вхідних дверей, чим забезпечено вільний доступ до зазначеного житла. Однак неповнолітня дитина фактично продовжує мешкати разом з матір`ю ОСОБА_2 за іншою адресою. Вказані обставини позивачем та його представником не спростовані.

Оцінюючи підстави заявлених позивачем ОСОБА_4 вимог, суд виходить з того, що вселення відбулось на підставі судового рішення за позовом ОСОБА_2 як законного представника малолітньої ОСОБА_5 .. Задовольняючи позов, суд виходив з того, що право користування житлом, яке належить на праві власності позивачу ОСОБА_4 , його донька ОСОБА_5 набула на законних підставах як член сім`ї власника і це право було порушено.

При цьому, слід враховувати, що фізична особа може мати декілька місць проживання і користуватись кожним із них на законних підставах. Реєстрація місця проживання відбувається лише за однією адресою і вона не впливає на визначення місця проживання особи. Малолітня дитина обмежена в праві вибору місця свого проживання і місцем її проживання є місце проживання батьків або одного з них. Проживання дитини з одним із батьків не є підставою для втрати права користування житлом за місцем проживання іншого з батьків, оскільки вони обидва мають рівні права та обов`язки щодо дитини, зокрема щодо забезпечення її права на користування житлом, власником якого вони є. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ч.2 ст.3 СК України).

Отже, вселення малолітньої ОСОБА_5 до житла, яке належить її батьку ОСОБА_4 і в якому вона зареєстрована, є способом захисту порушеного права користування таким житлом і не є безумовною підставою для визначення місця її проживання з ним.

Крім того, відповідно до вимог ст.161 СК України, судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 як батько належним чином свої батьківські обов`язки не виконує. Зокрема, будучи зобов`язаним за рішенням суду сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки, аліменти сплачує нерегулярно, має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.02.2021р. в сумі 9458,50грн., відомості про наявність у нього офіційних джерел доходів відсутні. Доказів того, що несплата аліментів та виникнення заборгованості мала місце з поважних (об`єктивних, непередбачуваних) причин, позивач та його представник суду не надали.

За характеристикою з місця навчання малолітньої ОСОБА_5 він навчанням дитини не цікавиться, до школи ніколи не приходив.

Доводи позивача та його представника про те, що відповідачка налаштовує доньку проти нього, через що донька заблокувала номер свого мобільного телефону і не бажає з ним спілкуватися, не заслуговують на увагу, оскільки з приводу усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу та порядку його участі у вихованні доньки, позивач ОСОБА_4 ні до органу опіки та піклування, ні до суду не звертався, що підтвердив в судовому засіданні його представник.

Посилання відповідачки на притягнення позивача ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочинного, суд відхиляє, оскільки на підтвердження цих доводів не надано належних та допустимих доказів - копії вироку суду, виданої та засвідченої в установленому законом порядку, із відомостями про набрання ним законної сили, а також документів, які б свідчили, що ця судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку. Клопотання відповідачки та її представника про витребування судом копії такого вироку судом було відхилено через порушення строків його подання та необґрунтованість.

Отже, жодних обставин, які б свідчили, що проживання з батьком буде сприяти безпечному, спокійному розвитку малолітньої ОСОБА_5 , що ним створено благонадійне середовище для цього, судом не встановлено.

Ухвалюючи рішення, суд також враховує, що малолітня ОСОБА_5 на час розгляду справи досягла повних 13-ти років і за наданим суду висновком органу опіки та піклування під час проведеної з нею бесіди виказала бажання проживати саме разом з матір`ю ОСОБА_2 ..

Згідно з висновком органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району від 05.02.2021р., поданим відповідно до ст.19 СК України, ним визнано доцільним визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_2 з матір`ю ОСОБА_2 .

Вказаний висновок суд визнає обґрунтованим, оскільки він складений за результатами обстеження умов життя сторін та їх доньки, наявних відомостей про виконання сторонами батьківських обов`язків, бесіди спеціалістів із відповідачкою та неповнолітньою дитиною. Цей висновок узгоджується із обставинами, встановленими безпосередньо судом.

Враховуючи вищевказане, беручи до уваги усталеність соціальних зв`язків, ставлення кожного з батьків до виконання батьківських обов`язків, забезпечення ними належних умов для життя та розвитку доньки, врахування її інтересів та прийняття заходів для їх захисту, прихильність дитини до кожного з них, суд вважає, що якнайкращим інтересам малолітньої ОСОБА_5 буде відповідати визначення місця проживання саме з матір`ю - відповідачкою ОСОБА_2 , а не з батьком - позивачем ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим в задоволенні первісного позову ОСОБА_4 слід відмовити, зустрічний позов ОСОБА_2 - слід задовольнити.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 є похідними від позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком і в задоволенні цих вимог позивачу відмовлено, підстав для задоволення позову і в цій частині суд не знаходить.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з позивача ОСОБА_4 на користь відповідачки ОСОБА_2 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подання зустрічного позову в розмірі 840,80грн.

Керуючись ст.15,16,29 ЦК України, ст.7,19,141,150,155,160,161 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_4 про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.04.2021р.

Суддя Н.А. Мурашова

30.03.2021