Номер провадження: 22-ц/813/5163/21
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючої судді Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участі секретаря Чепрас А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2019 року (одноособово суддя Васильків О.В.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

05.09.2018 року акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі -Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 49 867,07 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

24.10.2012 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач 24.10.2012 року підписав заяву та отримав кредит в розмірі 25 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифам банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.

Посилаючись на те, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, станом на 26.08.2018 року виникла заборгованість, яка становить 49 867,07 гривень, з яких: 21 139,55 гривень заборгованість за тілом кредиту; 9 755,60 гривень відсотки за користування кредитом; 16 121,11 гривень пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 гривень (фіксована частина) та у розмірі 2 350,81 гривень (процентна складова), Банк просив про задоволення позову.

Представник Банка і відповідач не приймали участі у судовому засіданні в суді першої інстанції 18.02.2019 року.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.02.2019 року Банку відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

Банк не погодився із заочним рішенням суду від 18.02.2019 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника Банка зазначає:

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зробив висновок, що відсутні підстави вважати, шо Банком надані докази на підтвердження видачі відповідачу кредитної картки «Універсальна. 30 днів пільгового періоду» та розміру кредиту і відповідно не є можливим перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій.

Банком надана копія анкети-заяви від 24.10.2012 року у якій зазначено: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що позичальник висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що підписанням цієї анкети заяви я згідно зі ст. 634 ЦК України в повному обсязі приєднуюсь до Умов та правил надання банківських послуг Банка, які розміщені на офіційному сайті в мережі інтернет за адресою privatbank.ua і які разом із Пам яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування, екземпляр якого я отримав шляхом самостійного роздрукування. Погоджуюсь з тим, що зміни до Умов та правил вносяться Банком щомісячно і односторонньому порядку, а у випадках, коли внесення змін в односторонньому порядку неможливе, Банк повідомляє мене про зміни шляхом використання визначених Умовами та правилами каналів зв`язку. Зі змінами умов та правил надання банківських послуг зобов`язуюсь знайомитися самостійно на офіційному сайті Банку.

Після підписання анкети-заяви 24.10.2012 року відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку Універсальна за № НОМЕР_1 , і, як вбачається з наданої виписки по рахунку, до 06.08.2018 року відповідач користувався картою.

При зміні кредитного ліміту, Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь- якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно тарифу обслуговування кредитних карт Універсальна на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,6% (43,2 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо

При укладенні Кредитного договору сторонами досягнути усі істотні умови договору.

Після отримання картки, відповідач здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи, активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток.

Також, свідченням визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунку та використання кредитних коштів, так як згідно ч.2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка вдержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є (прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

З виписки по руху коштів, з якої вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач неодноразово знімав кредитні кошти через банкомат, купував продукти харчування, ліки, сплачував комунальні послуги, здійснював перерахування на інші рахунки, поповнював рахунок в термінал і самообслуговування, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.2012 року № 578/5 (далі - Перелік № І 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією, тобто відповідач може використовувати кредитні кошти, погашати заборгованість та знову користуватися кредитними коштами, тому сума заборгованості за тілом кредиту постійно змінюється в залежності від використання відповідачем кредитних коштів та внесення ним платежів на погашення заборгованості.

В даному випадку відповідач, підписуючи анкету-заяву від 24.10.2012 року, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду на укладення договору і погодився з його умовами.

Суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи про те, що позичальник користувався грошовими коштами, виконував умови кредитного договору на протязі 2012-2018 років, частково сплачуючи заборгованість за договором у тому числі відсотки, пеню та комісії відображені у розрахунку заборгованості в графі «Сума погашення за наданим кредитом», а отже визнав свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

24.10.2012 року між Банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.11).

Анкета-заява від 24.10.2012 року не зазначає конкретні умови надання кредиту, порядок сплати відсотків за користування кредитним коштами, а також відповідальність позичальника за порушення кредитного зобов`язання (сплату неустойки).

На підставі Анкети-заяви від 24.10.2012 року відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_1 .

За розрахунками Банка, загальна сума заборгованості станом на 26.08.2018 року виникла заборгованість, яка становить 49 867,07 гривень, з яких: 21 139,55 гривень заборгованість за тілом кредиту; 9 755,60 гривень відсотки за користування кредитом; 16 121,11 гривень пені; а також штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 гривень штраф (фіксована частина) і 2 350,81 гривень штраф (процентна складова), а.с.5-10.

Суд апеляційної інстанції встановив нові обставини і дослідив нові докази.

До апеляційної скарги Банк додав: довідку про видачу кредитних карток на ім`я ОСОБА_1 (14.11.2012 року зі строком дії до 07/16 і 11/18 №№ НОМЕР_1 і НОМЕР_2 ; 25.02.2016 року зі строком дії до 11/18 № НОМЕР_2 ; 05.09ю.2016 року зі строком дії до 05/20 № НОМЕР_3 ; 13.10.2016 року зі строком дії до 0920 № НОМЕР_4 ); довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на ім`я ОСОБА_1 за період з 14.11.2012 року по 25.07.2018 року, з якої вбачається, що кредитний ліміт змінювався у цей період з 1 000 гривень до 25 000 гривень; витяг з карткового рахунку на ім`я ОСОБА_1 за період з 05.02.2015 року по 26.08.2018 року (а.с.63-82).

Між сторонами виникли правовідносини із кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції у зв`язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові про стягнення заборгованості за кредитом виходив з недоведеності позовних вимог у цій частині.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині з таких підстав.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 530 ч.1 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 ч.1, 612 ч.1 ЦК України).

Позов у частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 21 139,55 гривень підлягає задоволенню з таких підстав.

24.10.2012 року між Банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредитну картку № НОМЕР_1 .

З виписки по картковому рахунку на ім`я відповідача вбачається, що ОСОБА_1 , отримавши кредитну картку № НОМЕР_1 , користувався нею (знімав кошти у банкоматах, розраховувався за покупки в магазинах, поповнював баланс мобільного телефону, а також частково сплачував заборгованість), тобто користувався кредитними коштами (а.с.65-82).

Банківська виписка є належним і допустимим доказом, оскільки має статус первинного документу, що передбачено Переліком № 578/5, відповідно до якого, до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені, у тому числі, виписки банків.

Зважаючи на те, що належним і допустимими доказами підтверджується, що відповідач, на підставі підписання Анкети-заяви отримав у Банку картку і вчинив дії щодо її активації, користувався карткою протягом 2012-2018 років, вимоги Банка в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 21 139,55 гривень, яка підтверджується розрахунками Банка і не спростована відповідачем, підлягає задоволенню судом апеляційної інстанції.

Позов в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками і неустойкою у вигляді пені та штрафів задоволенню не підлягає.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ч.1 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ч.ч.1-3 ЦК України).

Банк просив стягнути заборгованість за нарахованими відсотками і неустойкою у вигляді пені та штрафів із посиланням на те, що договором і "Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку" передбачено порядок та умови погашення кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, а також відповідальність у вигляді неустойки.

Обґрунтовуючи право вимоги у цій частині Банк посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини кредитного договору.

Матеріали справи не містять належних доказів того, що саме із зазначеним Витягом з Тарифів та Витягом з Умов позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов ПриватБанку, а також, що вказані документи, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені і штрафів за порушення умов договору.

Приєднана до матеріалів справи копія Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не зазначає, що відповідач ОСОБА_1 ознайомився із вказаним Витягом і погодився на умови кредитування, запропоновані Банком шляхом підписання Витягу.

Анкета-заява позичальника ОСОБА_1 також не містить Умов та Тарифів Банку, зокрема відомостей про відповідальність позичальника у разі несвоєчасного або не у повному обсязі виконання зобов`язання позичальник повинен буде відшкодувати відсотки і неустойку.

До правовідносин сторін не може бути застосована ч.1 ст. 634 ЦК України стосовно того, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або в інших стандартних нормах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови, що розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/ неодноразово змінювались самим Банком, зокрема, в період з жовтня 2012 року по серпень 2018 року, тобто Банк мав можливість додати до позовної заяви Витяг з тарифів та Витяг з Умов у будь-якій редакції, у тому числі, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Сама по собі роздруківка із сайту Банка не може бути належним доказом підтвердження вказаних обставин, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (Банка), яка у будь-який час може вносити і вносить відповідні зміни щодо умов та правил споживчого кредитування.

Банк не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження про конкретно запропоновані відповідачу умови кредитування.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не може прийматись як стандартна (типова) форма на підтвердження укладення із відповідачем кредитного договору через те, що достовірно не підтверджує факт ознайомлення відповідача із конкретно запропоновані Банком умови кредитування (сплату заборгованості за простроченим кредитом, відсотками та неустойки).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч.6 ЦПК України).

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника Банка у скарзі щодо необґрунтованості відмови у стягненні заборгованості за кредитом, прийняті до уваги колегією суддів і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у цій частині з прийняттям нового судового рішення.

Доводи представника Банка про доведеність вимог в частині стягнення заборгованості за процентами та неустойки (пені і штрафів), на увагу не заслуговують.

Анкета-заява позичальника ОСОБА_1 від 24.10.2012 року не зазначає умови кредитування, запропоновані Банком.

Витяг з Тарифів Банку не містить доказів того, що позичальник ОСОБА_1 ознайомився з ними і погодився шляхом підписання вказаного Витягу.

Інші, належні та допустимі докази на підтвердження факту обізнаності відповідача з умовами кредитування (сплату відсотками та неустойки за порушення умов договору), матеріали справи не містять.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із позичальником Банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які Банк вважав узгодженими.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності і призвів би до покладення на слабшу сторону споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Банк, як кредитор і позивач, повинен був довести, однак не довів факт того, що позичальник був ознайомлений і прийняв Умови та Правила, а також Тарифи, що діяли 24.10.1012 року, на момент укладення кредитного договору.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Вимоги Банка доведені в частині стягнення заборгованості за кредитом, тому порушене право Банка підлягає захисту судом апеляційної інстанції шляхом стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 21 139,55 гривень.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ст. 376 ч.1 п.п.1-4 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитом, висновки суду в цій частині не відповідають обставинам справи і нормам матеріального права ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 530 ч.1, 610 ч.1, 612 ч.1 ЦК України, заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у цій частині з прийняттям нового судового рішення.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.ч.1,2 ЦПК України).

Апеляційна скарга Банка підлягає частковому задоволенню. За подачу позовної заяви і апеляційної скарги Банк сплатив мінімальний розмір судового збору 1 762 гривень (а.с.1) і 2 643 гривень (1 921х150%, а.с.83).

Оскільки судовий збір сплачено виходячи з мінімальної ставки судового збору, Банк має право на відшкодування судових витрат у повному обсязі.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.ч.1,2, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2019 року скасувати.

Стягнути із ОСОБА_1 (ІПН № НОМЕР_5 ) на користь акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ №14360570) заборгованість за кредитом станом на 26.08.2018 року у розмірі 21 139,55 гривень і судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1 762 гривень та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 643 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 12.04.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова