РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 року Провадження №2-о/425/57/21

Справа № 425/746/21

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар судових засідань: Брудницька О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Рубіжанська міська рада Луганської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 , в інтересах заявника ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської із заявою, де заінтересованою особою вказала: Рубіжанську міську раду Луганської області, про встановлення факту проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з жовтня 2014 року по день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою від 19 березня 2021 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання на 13 квітня 2021 року на 09 годину 30 хвилин.

В судове засідання сторони не з`явились, були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили просили справу розглянути без їх участі, заінтересована особа не заперечувала проти задоволення заявлених вимог.

За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиції учасників справи.

Позиція заявниці полягала у тому, що вона у 2014 році переїхала жити до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка доводилась тіткою її чоловіка. Її переїзд був пов`язаний з тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були людьми похилого віку та потребували сторонньої допомоги. Квартира в яку вона переїхала належала ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві власності останнім у рівних частинах. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4, і ОСОБА_3 , після її смерті спадщину прийняв, але своїх спадкових прав не оформив. Заявниця не змогла залишити одного ОСОБА_3 та продовжила проживати з ним за місцем його проживання. Під час їх спільного проживання, заявниця піклувалась про ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та була пов`язана з ними спільним побутом. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, і вважаючи себе спадкоємицею після його смерті, заявниця звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Але постановою від 06.11.2020 року нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва, оскільки нею не були подані документи підтверджуючі її проживання разом з спадкодавцем не менше п`яти років до відкриття спадщини, однією сім`єю. Метою встановлення цього факту є оформлення права на спадщину.

Заінтересована особа проти задоволення заяви не заперечувала. Також вказала, що їй відомо про те, що представниця заявниці є дружиною Голови Рубіжанського міського суду Луганської області, але з цього приводу відвдів складу суду не заявляє.

Оцінка суду щодо фактів.

На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Заявниця - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Але фактично, ОСОБА_1 з 2014 року проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 24 - акт про встановлення фактичного місця проживання).

Квартира, до якої переїхала ОСОБА_1 , належала на праві спільної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , де вони мали зареєстроване місця проживання (а.с. 7,8,18,19).

ОСОБА_4 була дружиною ОСОБА_3 , оскільки відповідно до свідоцтва про одруження, знаходились у зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 1968 року (а.с. 6).

Переїзд ОСОБА_1 до квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був пов`язаний із тим, що ОСОБА_3 мав захворювання та потребував постійного медичного догляду, який могла надати заявниця, так як має медичну освіту (а.с. 1-3,9-13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 (а.с. 14,16).

Всіма діями з поховання і ОСОБА_4 і ОСОБА_3 займалася заявниця (а.с. 1-3,17).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина і ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Але постановою від 06.11.2020 року нотаріус відмовила заявниці у видачі свідоцтва, оскільки ОСОБА_1 , посилаючись на статтю 1264 ЦК України, вважаючи себе спадкоємицею четвертої черги за законом, не надала доказів, які б підтверджували те, що вона проживала однією сім`єю зі спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини або рішення суду (а.с. 23).

Факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 за однією адресою, у період з 2014 року до моменту смерті спадкодавця, підтверджується актом про встановлення фактичного місця проживання від 12.01.2021 року, складеного в присутності сусідів - свідків (а.с. 24) та письмовими поясненнями свідків ( ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ), згідно з якими, ОСОБА_1 фактично та постійно проживала разом із власника квартири - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 з жовтня 2014 року. Із вказаного часу, проживаючи разом, вони вели спільне господарство, мали спільний побут та взаємні права і обов`язки. Отже фактично, дійсно проживали однією сім`єю (а.с. 49,50,51,52,53,54).

Із встановлених обставин вбачається, що метою встановлення заявницею факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини є оформлення права на спадщину за законом.

Оцінка суду щодо права.

Відповідно до положень частини 1 статті 1264 ЦК України, особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини мають право на спадкування за законом, у четверту чергу.

З огляду на це, та положення частини другої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання нею із спадкодавцем ОСОБА_3 , однією сім`єю до моменту смерті останнього, у зв`язку з відсутністю визначеного законом іншого порядку встановлення такого факту, слід розглянути по суті.

Відповідно до положень частини другої статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Тому, оскільки письмові докази свідчать про те, що заявниця: ОСОБА_1 , з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , спільно проживала із спадкодавцем: ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , була пов`язана із ним спільним побутом та мала взаємні права та обов`язки, суд визнає, що таке проживання між ними мало місце однією сім`єю.

І тому, заяву ОСОБА_1 слід задовольнити, але частково. Зокрема, слід встановити факт проживання нею зі спадкодавцем однією сім`єю у період з 01 січня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 . Оскільки для досягнення мети встановленого судом факту (отримання спадщини у четверту чергу), в силу положень частини 1 статті 1264 Цивільного кодексу України, необхідним є встановлення факту проживання спадкоємця із спадкодавцем однією сім`єю мінімум саме п`ять років. І саме цей строк є юридично важливим.

Отже, керуючись статтями 2,10,19,23,34,76-113,182-183,258-259,263-265,268,272-273,293-294,315, 319,351,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Рубіжанська міська рада Луганської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) однією сім`єю із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з 01 січня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В частині встановлення цього ж факту, але за період з 2014 року до 01 січня 2015 року - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

Суддя Д.С. Коваленко