БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/204/2021
Провадження № 2-о/497/22/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2021 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання - Бекметова Х.В.,

за участю: заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи - Каламанова В.С.,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання в Україні станом на 24.08.1991 року, заінтересована особа - Болградський районний відділ Державної міграційної служби України,

ВСТАНОВИВ:

15.02.2021р. заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, та просить встановити і визнати факт того, що він постійно, проживав на території України, у тому числі - й станом на 24.08.1991 року.

В обґрунтування вимог заяви повідомляє, що він, заявник, - є уродженець с.Купино Шепетівського району Хмельницької області; з народження до чотирьох років проживав з батьками у с.Купіно, після чого переїхав на постійне проживання до с.Хролін Шепетівського р-ну Хмельницької області. У 1973р. пішов до першого класу Хролінської школи, де у 1981р. закінчив вісім класів. З 1981р. продовжив навчання в Новичинській школі, де у 1983р. закінчив десять класів та отримав свідоцтво про середню освіту і спеціальність «тракторист-машиніст широкого профілю». Після отримання загальної середньої повної освіти - поступив до Калінінського військового авіаційного училища, закінчив його у 1986р. році і отримав спеціальність «технік конструкцій літака та силових агрегатів», а також йому було присвоєне військове звання "лейтенант". Після закінчення училища був направлений для подальшого проходження служби до Одеського військового округу. З 1986 по 1989р.р. проходив військову службу в м.Тирасполь, а з 1989р. до лютого 1991р. - в смтЛиманське Одеської області, де був звільнений в запас. З травня 1991 року до теперішнього часу час проживає в м.Болград, останній час - в товариша, який є військовим пенсіонером -на АДРЕСА_1 . Усі документи: військовий квіток, свідоцтва про закінчення школи, училища, посвідчення водія, були втрачені разом з паспортом.

Через те, що він втратив паспорт радянського зразка та своєчасно не оформив паспорта громадянина України, - в нього виникло багато проблем. Тепер встановлення юридичного факту йому потрібно для отримання паспорту громадянина України, у зв`язку з чим він звернувся з заявою до Болградського районного сектору Головного Управління міграційної служби України в Одеській області, де йому було роз`яснено правила отримання (підтвердження) громадянства, та те, що в його випадку - потрібно звернутися до суду для підтвердження юридичного факту.

Заявник у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просив заяву задовольнити, пояснивши, що після звільнення у запас з військової служби додому поїхати не захотів через важкі стосунки з дружиною, з товаришем приїхав до м.Болград, де і залишився до теперішнього часу, періодично працює за наймом - ремонти та будівництво, отримує достатній дохід, але як втратив колись давно документи - так і не відновлював, оскільки для нього це було дорого і складно, а наразі проблема стала нагальною. Він в м.Болград проживав в різних місцях, останні кілька місяців - в данього знайомого ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що його, свідка, батько був будівельником і дуже давно познайомився з заявником ОСОБА_1 , разом працював з ним на різних будівельних роботах в м.Болград та в м.Одеса, тепер ОСОБА_1 попросився до нього, свідка, на квартиру, і він, свідок, - не відмовив, оскільки давно його знає і може охарактеризувати його лише з позитивного боку, підтверджує суду, що він проживав з дня народження та проживає по теперішній час на території України, - тепер, вже більше, ніж 20 років, - проживає в м.Болград.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що є підприємцем, дуже давно знає заявника ОСОБА_1 , оскільки він давно почав йому, свідку, допомагати з будівельними і ремонтними роботами на побутовому рівні, працює дуже ретельно, якісно, тому роботи в нього вистачає; може охарактеризувати його лише дуже позитивно, та підтверджує суду, що йому відомо, що ОСОБА_1 дійсно проживав з дня народження та проживає по теперішній час на території України, - тепер, вже більше, ніж 20 років, - проживає в м.Болград.

Представник заінтересованої особи - районного сектору Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області у судовому засіданні проти задоволення вимог заяви не заперечував, підтвердив, що на час звернення до суду заявник втратив паспорт колишнього СРСР, не отримав паспорт громадянина України, в міграційній службі відсутня інформація щодо підтвердження видачі паспорта колишнього СРСР зразка 1974р. на ім`я заявника та щодо його реєстрації, хоча були зроблені відповідні запити, тому наразі оформлення ОСОБА_1 паспорту громадянина України без встановлення у судовому порядку факту проживання його на території України - у законний спосіб без рішення суду - є неможливим.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що проживає в Шепетівському районі, у с.Купино, є рідним братом заявника ОСОБА_1 , заявник дійсно є його братом, якого родина вже майже 20 років як загубила і навіть колишня дружина визнала безвісті відсутнім, бо розшукати не змогла, а він сам ніяк на зв`язок з родиною не виходив. В ОСОБА_1 (заявника) є дочка і вже онучка. Мати їхня (заявника та його, свідка) вже померла, а батько - живий. Він, свідок, сам також не дуже тісно підтримує контакт з батьком - мабуть, в них це родинне, але він справді зрадів, що брат знайшовся. Минулого місяця, отримавши повідомлення-запит з міграційної служби стосовно брата, він, свідок, зрадів, і винайшов можливість приїхати до м.Болград особисто щоби побачитися з братом, привіз с собою його фотокартки, ще до цього - передав міграційній службі оригінал свідоцтва про народження брата, щоб йому скоріше видали паспорт, та підтверджує суду, що його брат - заявник ОСОБА_1 - дійсно проживав з дня народження та проживає по теперішній час на території України, - наразі проживає в м.Болград.

Вислухавши у судовому засіданні заявника, представника заінтересованої особи, пояснення свідків, дослідивши надані суду письмові матеріали, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ст.ст.4 і 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, що встановлений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991року чи 13.11.1991 року.

Суд, дослідженням доказів, що містяться в матеріалах справи, а також згідно пояснень, наданих в ході судового засідання, встановив наступне:

- згідно свідоцтва про народження (серії НОМЕР_1 , виданого 19.04.1966р. Хролінською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з№16 (а.с.4) ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с.Купіно Шепетівського району Хмельницької області;

- згідно відповіді Болградського районного відділу державної РАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), - заявнику було відмовлено у видачі паспорта громадянина України у зв`язку з втратою паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року та з не можливістю підтвердити реєстрацію на території України на 24.08.1991р., було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання в України станом на 24.08.1991р.

Статтями 55,124,129-1 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або невизнаних прав, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.1ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови №5 від 31.03.1995р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Верховний суд України листом від 01.01.2012р. про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснював, що у порядку ч.2 ст.315 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення юридичних фактів, у тому числі, й постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991р., який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися з фактом постійного проживання на території України в певний час.

У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що в разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. А згідно п.7 зазначеного «Порядку», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним з документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

Відповідно п.3ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає неоднозначне визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України та проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України через те, що в нього відсутній паспортний документ, що підтверджує його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991року. Проте, факт його постійного безперервного проживання на території України з моменту його народження і по теперішній час, у тому числі, й станом на 24.08.1991р., - підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, які досліджені судом, та поясненнями у судовому засіданні самого заявника і свідків.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими і підлягають задоволенню, тому підлягає визнанню факт її постійного проживання на території України починаючи з дня її народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 і по теперішній час, у тому числі, і станом на 24.08.1991року.

Керуючись ст.ст.55,124,129-1 Конституції України, ст.ст.2-11,13,76-83,89,90, 95, 247, 259ч.6, 263-265, 268,293ч.1п.5,294, 315ч.2,319,352,354-356 ЦПК України, ст.ст.3ч.1, 9ч.2п.3 Закону України «Про громадянство України», суд

ухвалив:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання в Україні станом на 24.08.1991 року, заінтересована особа - Болградський районний відділ Державної міграційної служби України.

Встановити та визнати факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживає на території України з дня свого народження і до теперішнього часу, у тому числі - проживав й станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлено 09.04.2021 року.

Суддя А.В. Кравцова