ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк,

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2020 року

по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2019 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2020 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк, просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу АТ КБ ПриватБанк на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2020 року - відхилити, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2020 року у цивільній справі - залишити без змін.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (Генеральна Угода) б/н від 17.02.2014 відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 19443,52 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.11).

Згідно п. 1.1.1 Генеральної угоди, сторони погодили по Договору 1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання відповідачу кредиту, а саме: відсотки на 4524,0 грн, комісію на 0,0 грн., пеню на 0,0 грн. та штраф на 1122,46 грн. Заборгованість по Договору-1 з дати підписання Генеральної угоди складає 20765,53 грн. (п.1.1.2).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 13.11.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 30956,99 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 11963,77 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 10504,22 грн.; заборгованість за пенею 5927,72 грн.; штраф відповідно до п.2.2. Генеарльної угоди 2561,28 грн.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.>

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ч. 1 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. У кредитному договорі встановлено, що зобов`язання сплачувати кредит виникає щомісячно, тобто вказано термін (а не строк) виконання зобов`язання.

Відповідно до цієї статті строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Оскільки строк виконання зобов`язання встановлено щомісячно, то, відповідно, порушення зобов`язання почалося із лютого 2014 року (як видно із розрахунку заборгованості). Вимог про погашення заборгованості не було надіслано відповідачу.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимули суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист пре установленого строку.

Відповідно до частин 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, застосування якої заявлено стороною у спорі та є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору: умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, Генеральна угода між сторонами укладалась 17.02.2014 року, з терміном її дії Генеральної угоди становить до 29.02.2016 року.

Отже, загальний строк позовної давності, після закінчення терміну дії Генеральної угоди сплив 29.02.2019 року, тоді як позивач звернувся до суду лише 01.04.2019 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що Банк звернувся до суду з пропуском строку позовної давності.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому що було переривання перебігу позовної давності та помилково не прийнято до уваги здійснені відповідачем платежі 19.06.2018 року, 27.09.2018 року, 03.10.2019 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки п.п. 1.1.3. визначено дату кінцевого погашення заборгованості по договору 1 29.02.2016 року (а.с. 11).

Відповідно до п.п. 1.3.1. строком повернення кредиту, який зазначений в п.п. 1.1.3. Генеральної угоди, є 2-й день з моменту такого порушення.

Отже, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов`язання та дострокового повернення коштів у разі прострочення виконання зобов`язання за кредитом, визначили умови такого повернення коштів.

З огляду на викладене, допустивши невиконання умов кредитного договору з 31.10.2019 року, ОСОБА_1 перевищив строки повернення кредитної заборгованості визначені п.п. 1.1.3. та п.п. 1.3.1. Генеральної угоди, а тому Банк повинен був звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу з моменту коли довідався про порушення свого права.

При цьому, Банк звернувся з позовом до суду 12.12.2019 року, а отже за межами трирічного строку позовної давності.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова