Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2021 Справа №607/21956/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Грицай К.М.

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

учасників справи: позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно із дати подання позову до закінчення навчання.

В обґрунтування вимог позивач вказує на наступні обставини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 липня 1999 року, який було розірвано 20 серпня 2008 року на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_5 є повнолітньою та навчається на денній формі навчання у Тернопільському національному політехнічному університеті імені Івана Пулюя. Відповідач є працездатним, отримує дохід, оскільки працює таксистом у м. Києві та має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини у зазначеному розмірі. На підставі наведеного просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

02 квітня 2021 року представником відповідача ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву у якому заперечує щодо задоволення позовних. Зазначає, що відповідач вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини незаконними, необґрунтованими та такими, що суперечать нормам ст. 199 СК України. У ОСОБА_4 на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Доходи, які б надавали йому можливість сплачувати аліменти на повнолітню дитину до закінчення навчання, відсутні. Крім того, у відповідача наявне хронічне захворювання.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог з підстав, які наведені у відзиві на позовну заяву.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 03 вересня 2008 року про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Крім того, у відповідача на утриманні перебуває дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На підставі рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 грудня 2018 року з ОСОБА_8 стягуються на користь ОСОБА_9 на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в сумі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 19.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , яке видано повторно 24 березня 2021 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_8 18 січня 2019 року змінив ім`я з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 ».

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2020 року, ухвалено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково; змінити розмір аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2007 року; стягувати із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: дочок - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у розмірі 1/3 (одної третини) усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення старшою дитиною повноліття; припинити, з дня набрання чинності рішення суду, стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей дочок - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, щомісячно визначеного рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2007 року, а також виконавчого листа, виданого на його виконання; стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей дочок - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_12 задоволено частково; рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2020 року в частині стягнення неустойки змінено та постановлено стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 15000 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей дочок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 5851, який наданий Тернопільським районним відділом Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), станом на 01.02.2021 року заборгованість відповідача становить 45564,45 грн.

Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 8665, який наданий Тернопільським районним відділом Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), станом на 03.03.2021 року заборгованість відповідача становить 7216,61 грн.

Як вбачається з довідки № 67 Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя від 04.11.2020 року, ОСОБА_5 є студентом І курсу денного відділення Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя. Закінчує навчання 30.06.2024 року.

Суд встановив, що ОСОБА_5 проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 6840, у ОСОБА_4 є хронічне захворювання.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

На підставі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У п. 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів»№3, від 15 травня 2006 року Пленум Верховного суду України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що повнолітня дочка сторін ОСОБА_5 навчається на денному відділенні ТНТУ ім. І Пулюя, не працює, проживає разом з матір`ю - позивачем та знаходиться на її утриманні, та у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги, а відповідач належним чином не виконує свій обов`язок по утриманню повнолітньої дитини.

При вирішенні питання про стягнення аліментів та визначення їх розміру, суд враховує матеріальне становище повнолітньої дитини ОСОБА_5 , те, що вона навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим позбавлена можливості працювати та матеріально себе повністю забезпечувати. Окрім того, суд враховує вік та потреби повнолітньої ОСОБА_5 .

Суд також враховує майновий стан відповідача, який є працездатним, наявність хронічного захворювання, на утриманні відповідача перебувають двоє неповнолітніх дітей.

Проте, відповідачем в судове засідання на підтвердження його доводів про відсутність у нього доходів не подано належних та допустимих доказів, що відповідач не працює та не отримує дохід з поважних причин чи стан його здоров`я у цьому перешкоджає та неможливості надавати повнолітній дитини матеріальної допомоги.

Суд не бере до уваги як неналежний доказ, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується висновком органу опіки та піклування як такий що не доводить обставин неможливості сплати відповідачем аліментів на користь позивача.

Врахувавши усі вищевикладені обставини, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_5 необхідно визначити у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16 грудня 2020 року, і до закінчення дитиною навчання або до досягнення нею 23-х річного віку.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі, а саме - 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, позивачем не доведено, а менший розмір аліментів є недостатнім для забезпечення дитині нормального розвитку.

Відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували відсутність у нього можливості сплачувати аліменти в зазначеному розмірі.

В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 аліментів на повнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. 180-184, 198-200 Сімейного кодексу України, Закон України «Про охорону дитинства», ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 268, 280-284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16 грудня 2020 року і до закінчення ОСОБА_5 навчання, або до досягнення нею 23-х річного віку.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП відсутній, паспорт громадянина України № НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення складений 12.04.2021 року.

Головуючий суддяК. М. Грицай