Дата документу 13.04.2021
Справа № 334/2403/21
Провадження № 2/334/2365/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Баруліна Т.Є., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бовкун Владислава Ігоровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «МЕТАБАНК» про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

08.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Акціонерного Товариства «МЕТАБАНК» про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим.

12.04.2021 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя винесена ухвала про залишення позовної заяви без руху та надано час для усунення недоліків.

12.04.2021 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 адвоката Бовкун Владислава Ігоровича надійшла заява, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 , заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав нерухомості вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу нерухомого майна ОСОБА_1 , заборонити Державному підприємству «Сетам» та Києво-Святошинському районному ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) приймати будь-які платежі (грошові перекази) від переможця електронних торгів по лоту № 471009 оформлених протоколом № 533113 від 05.04.2021 р., заборонити Києво-Святошинському районному ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчиняти будь-які дії в межах виконавчого провадження № 63687181, спрямовані на реалізацію майна ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом ст.151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачем заявлено вимоги немайнового характеру (визнання зобов`язання за договором поруки припиненим), які не пов`язані з правом власності на нерухоме майно. При цьому, слід наголосити, що навіть у випадку задоволення таких вимог і набрання судовим рішенням законної сили, виконання такого рішення не пов`язане з переходом права власності на нерухоме майно.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову представник позивача просив накласти арешт на майно яке належить позивачу, та яке описане та арештоване Постановою Головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу виконавчої служби ГТУЮ в Київській області, та заборонити вчиняти будь-які дії щодо примусової реалізації арештованого майна, тобто просить суд фактично зупинити виконання рішення суду, що відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» є недопустимим.

Щодо вимог представника позивача про зупинення виконавчого провадження необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Разом з тим, позивач просить вжити заходів щодо заборони вчиняти певні дії в рамках виконавчого провадження, відкритого на виконання іншого рішення суду, фактично зупинити виконання рішення суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Наведене свідчить, що суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, адже за приписами вищевказаних норм матеріального та процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції виконавчої служби.

Ураховуючи вищезазначені положення ст. ст.. 149, 150 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, враховуючи що забезпечення позову порушує принцип обов`язковості виконання судового рішення, у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.149-153, 210 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бовкун В.І. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «МЕТАБАНК» про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Баруліна Т. Є.