Ухвала

06 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 761/47497/18

провадження № 61-4467ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю. розглянув касаційну скаргу адвоката Цвєткової Катерини Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства охорони здоров`я України, Національного медичного університету імені О. О. Богомольця про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 рокудо Верховного Суду надійшла зазначена касаційна скарга, яка не може бути прийнята до розгляду, оскільки подана після закінчення строку на касаційне оскарження і в ній не порушується питання про поновлення цього строку.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження судового рішення закінчився 26 лютого 2021 року, а касаційну скаргу подано до суду 18 березня 2021 року.

Клопотання про поновлення процесуального строку особою, яка подає касаційну скаргу, не порушується, а безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскарженому судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржене з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження адвокат Цвєткова К. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначає застосування судом апеляційної інстанції норм права у подібних правовідносинах без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 03 квітня 2019 року у справі № 757/18790/18-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 761/9942/15-ц, від 19 листопада 2020 року у справі № 334/6521/19; а також відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Разом з тим, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказати, щодо застосування яких саме норм права у подібних правовідносинах викладені висновки Верховного Суду, які не враховані судом апеляційної інстанції, а також щодо застосування яких норм у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного суду.

Крім того, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно уточнити дату винесення постанови суду апеляційної інстанції, оскільки адвокат Цвєткова К. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року, яка не виносилась у цій справі.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу адвоката Цвєткової Катерини Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 січня 2021 року залишити без руху.

Надати адвокату Цвєтковій Катерині Володимирівні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,строк для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута з підстав, визначених статтями 185, 392 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв