ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/705/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/3435/14-ц Категорія: 307010000 Гончарук В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретар Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач Дмитрушківська сільська рада Уманського району,

скаржник ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , як особи, яка не брала участі у справі, однак питання про права та обов`язки якої вирішено судом, на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.06.2014 (повний текст складено 12.06.2014, суддя в суді першої інстанції Гончарук В.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дмитрушківської сільської ради Уманського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

у червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, яким просила визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її дідуся ОСОБА_3 , а саме житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , вказуючи, що спадкодавець був власником вказаного домоволодіння відповідно запису в погосподарській книзі №11, та підтверджується довідкою Дмитрушківської сільської ради за №518 від 19.05.2014. За життя ОСОБА_3 залишив заповіт від 24.06.2009, посвідчений Дмитрушківською сільською радою, яким заповів вказаний житловий будинок позивачу, яка після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія номер НОМЕР_1 від 06.03.2012. За життя спадкодавець не отримав свідоцтва про право власності на нерухоме майно та не оформив технічний паспорт на житловий будинок, який був виготовлений вже після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач не змогла оформити своє право на спадщину в нотаріальному порядку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.06.2014позов задоволено повністю. Суд вказав, що право позивача на спадкове майно підлягає судовому захисту, оскільки права на спадщину у нотаріальному порядку спадкоємець оформити не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо спадкового майна на ім`я спадкодавця.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , як особа, яка не брала участі у справі, однак питання про права та обов`язки якої вирішено судом, подала 18.03.2021 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати. Скаржник наголошує на тому, що вона є дружиною спадкодавця, а домоволодіння, на яке судом визнано право власності у порядку спадкування за позивачем у цій справі, є її та спадкодавця спільною сумісною власністю, оскільки його побудовано під час їх шлюбу. Отже визнання на це майно за позивачем у цій справі права власності у порядку спадкування порушує її право власності на це ж майно. Також скаржник зауважує, що вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, так як постійно проживала у спадковому майні на час відкриття спадщини. Правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходяться у скаржника, отже позивач у цій справі необґрунтовано вказала про їх відсутність, чого суд не врахував.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дмитрушки, Уманського району помер дідусь позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 22.05.2013.

ОСОБА_3 до дня своєї смерті проживав в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та рахується за померлим, відповідно запису в погосподарській книзі №11, та підтверджується довідкою Дмитрушківської сільської ради за №518 від 19.05.2014.

Отже на вказане майно відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_3 .

За життя спадкодавець ОСОБА_3 залишив заповіт від 24.06.2009, посвідчений Дмитрушківською сільською радою, яким заповів вищевказаний житловий будинок ОСОБА_5 (позивачу, яка 24.02.2012 після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія номер НОМЕР_1 від 06.03.2012).

У нотаріальному порядку позивач не змогла оформити своє право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця, що підтверджується постановою нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 898/02-31від 27.05.2014, що й обумовило її звернення з цим позовом до суду.

У матеріалах справи на а.с.7 наявна довідка №518від 19.05.2014 Дмитрушківської сільської ради про те, що на день смерті ОСОБА_3 в будинку за адресою АДРЕСА_1 , були зареєстровані та проживали дружина ОСОБА_2 , 1940 року народженні, та онука ОСОБА_1 , 1958 року народження.

На а.с.10-13 наявний технічний паспорт від 01.06.1988 на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, скаржником, яка не була учасником розгляду цієї справи в суді першої інстанції, надано суду свідоцтво № НОМЕР_3 від 09.06.1988 про право особистої власності на житловий будинок, видане виконавчим комітетом Уманського районного виконавчого комітету згідно якого, будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки №292 від 12.10.2020 Дмитрушківської сільської ради скаржник ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , з 1962 року по даний час.

Згідно довідки №293 від 12.10.2020 Дмитрушківської сільської ради позивач ОСОБА_1 за вказаною вище адресою була зареєстрована з 03.01.2006 по 15.08.2018.

За даними паспорта скаржника ОСОБА_2 28.08.1958 Дмитрушківська сільська рада Уманського району зареєструвала її шлюб з ОСОБА_3 .

Згідно виписки з погосподарської книги Дмитрушківської сільської ради житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 збудований 1962 року.

Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, наявні між сторонами на їх підставі, мають наступне правове регулювання.

За обставин цієї справи спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто під час дії ЦК України.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); ст. 1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом; ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; ч.1 ст.1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи; ч.1 ст.1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; ст.1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; ч. 5 ст. 1268 ЦК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Крім того, ч.1 ст.1241 ЦК України встановлено, що, зокрема, непрацездатна вдова спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Як зазначено в п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У даному випадку позивач вказує, що вона не може у нотаріальному порядку оформити своє право на спадкове майно, яке складається з будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця на це майно.

За встановлених у справі обставин вказане спадкове майно є домоволодінням 1962 року побудови. Право власності у спадкодавця на це майно було зареєстроване 1988 року згідно свідоцтва №209 від 09.06.1988 про право особистої власності на житловий будинок. Тобто право власності у спадкодавця на домоволодіння виникло за час шлюбу зі скаржником ОСОБА_2 , який був зареєстрований 1958 року.

Згідно положень ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб і сім`ю УРСР в редакції на час виникнення у спадкодавця права власності на спірне домоволодіння, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

В силу викладеного, є обґрунтованими твердження скаржника в цій справі про те, що судом при її розгляді не було встановлено коло всіх спадкоємців щодо спірного домоволодіння, на яке право власності судом визнане за позивачем вцілому, не визначено розмір часток у спадковому майні, на які мають право кожен зі спадкоємців, та не перевірено те, хто саме із наявних спадкоємців ОСОБА_3 фактично прияв спадщину, яка відкрилася після його смерті.

При цьому скаржник, за наведених нею обґрунтувань може мати право на половину спірного домоволодіння, якщо нею буде належним чином доведено той факт, що успадковане майно є спільним майном подружжя, а також може претендувати на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, так як на момент відкриття спадщини вона була непрацездатною.

Зазначені обставини судом при розгляді цієї справи встановлені не були та правова оцінка їм не надавалась, попри наявність у матеріалах справи доказів щодо наявності у спадкодавця інших спадкоємців (дружини пенсійного віку), які в силу закону мали б право на обов`язкову частку у спадщині, - а.с.7, та попри наявність підстав для висновків про віднесення спадкового майна до спільної сумісної власності подружжя спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач: ч.2 ст.51 ЦПК України - якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У даній справі встановлено, що позовні вимоги стосуються спадкового майна, про права на яке заявила інша особа (скаржник), яка не брала у часті у справі в якості відповідача, а в апеляційного суду немає повноважень залучити особу в якості співвідповідача на стадії апеляційного перегляду судового рішення, що суперечило б вимогам ч.6 ст.367 ЦПК України про те, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, зокрема, не були заявлені до певної особи.

Отже рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.06.2014 у цій справі слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та прийняти постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі ст.141 ЦПК України з позивача на користь скаржника ОСОБА_2 слід стягнути 1362,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.06.2014 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дмитрушківської сільської ради Уманського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дмитрушківської сільської ради Уманського району в цій справі залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1362,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 14.04.2021.

Суддя-доповідач

Судді