Справа № 316/2831/20
Провадження № 2-др/316/3/21
"15" квітня 2021 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області
у складі головуючого судді Куценка М.О.
за участі секретаря судового засідання Нестерової Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Енергодарі Запорізької області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Енергодар» про ухвалення додаткового рішення,-
05.04.2021 р. заявник - ТОВ «Місто для людей Енергодар» звернулось до Енергодарського міського суду Запорізької області з заявою в якій зазначає, що провадженні Енергодарського міського суду запорізької області перебувала цивільна справа №316/2831/20 за позовом ТОВ «Місто для людей Енергодар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, по якій 22.03.2021 р. було ухвалено рішення, яким позов задоволено та стягнуто заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01.08.2018 р. по 01.01.2020 р. в сумі 6268 грн. 16 коп., проте не вирішено судом питання про розподіл судових витрат.
Просить суд ухвалити додаткове рішення по справі №316/2831/20, яким вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме: судового збору та витрат понесених у зв`язку з наданням правової допомоги (а.с.169).
В судове засідання учасники справи не з`явились, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надійшло.
Відповідно до приписів ч.4 ст.270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб не перешкоджає розгляду заяви.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків.
В провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебувала цивільна справа №316/3831/20 за поданою 26.08.2020 р. позовною Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Енергодар» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком, в якому, крім вимог про стягнення на користь позивача з відповідача заборгованості по оплаті послуги з управління багатоквартирним будинком, позивач також просив стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн. та витрат з правничої допомоги в розмірі 750 грн. (а.с.2-5зворот). По якій ухвалою суду від 03.09.2020 р. було відкрито провадження в частині вимог до ОСОБА_1 (а.с.128-128зворот).
22.03.2021 р. по цивільній справі №316/2831/20 Енергодарським міським судом Запорізької області було ухвалено заочне рішення, яким задоволено вимоги позову ТОВ «Місто для людей Енергодар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Місто для людей Енергодар» заборгованість по оплаті послуги з управління багатоквартирним будинком, за період з 01.08.2018 р. по 01.01.2020 р., в сумі 6268 (шість тисяч двісті шістдесят вісім) гривень 16 копійок, разом з тим, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до положень ст.ст.141, п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України судом вирішено не було (а.с.161-163 зворот). Станом на дату розгляду заяви заочне рішення суду законної сили не набрало.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним вирішити питання про судові витрати у справі №316/316/2831/20.
Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до платіжного доручення від 31.07.2020 р. №24, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн. (а.с.1).
Враховуючи приписи с.1 ст.141 ЦПК України, задоволенні заочним рішенням суду від 22.03.2021 р. позовної вимоги ТОВ «Місто для людей Енергодар», наявність підтвердження сплати позивачем судового збору в розмірі 2102 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Місто для людей Енергодар» судового збору в сумі 2102 грн.
Щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача витрат з правничої допомоги, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України); розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
Відповідно до положень ч.3, ч.4, ч.5, ч.6 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р., для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару, лише рахунку замало.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
ТОВ «Місто для людей Енергодар» до матеріалів справи було надано Договір про надання правової допомоги №02/01/2020 від 02.01.2020 р. (а.с.11-16), у змісті п.п.1.4 п.4 якого зазначено, що перелік боржників щодо яких надається правова допомога зазначено в Реєстрі боржників (Додаток №1). У випадку якщо по Боржнику здійснюється судове або виконавче провадження до підписання цього договору - в замовленні на надання правової допомоги (Додаток №2). Підпунктом 4.2 пункту 4 Договору про надання правової допомоги №02/01/2020 від 02.01.2020 р. встановлено розмір винагороди в сумі 2000 грн. (а.с.11). Разом з тим, вказаних Додатків до Договору матеріали справи не містять, а зі змісту самого Договору про надання правової допомоги №02/01/2020 від 02.01.2020 р. не можливо встановити, у тому числі, які саме були виконані роботи (надані послуги) та понесенні у зв`язку з цим витрати.
При цьому, матеріали справи містять платіжне доручення №60 від 31.08.2020 р. на суму 750 грн. (а.с.144), проте з нього не можливо встановити, як те, що воно стосується Договору про надання правової допомоги №01/01/2020 від 02.01.2020 р., враховуючи, що і сам Договір не містить посилань на зазначений розмір витрат з правничої допомоги так і того, що воно не містить відомостей за яку саме послугу з правничої допомоги було здійснено вказаний платіж, оскільки опису витрат з правничої допомоги у даній справі представником позивача не надано.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Даних, з яких би вбачалось понесення ТОВ «Місто для людей Енергодар» витрат з правничої допомоги саме за наданою послугою з правової допомоги у цій конкретній цивільній справи та/або пов`язані саме зі наданням правничої допомоги щодо даного відповідача (боржника) та детального опису таких витрат, судом не встановлено.
Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для розподілу витрат з правничої допомоги з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Місто для людей Енергодар»
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-82, 83, 95, 133, 141, 247, 258-261, 264, 265, 270, 272, 352-355 ЦПК України, суд -
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Енергодар» про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі №316/2831/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Енергодар» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком, до заочного рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.03.2021 р. щодо розподілу судових витрат, яким:
У стягненні з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Енергодар» витрат з правничої допомоги - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Енергодарським міським судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду, при цьому, строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення судового рішення. В разі, якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію додаткового рішення надіслати сторонам в порядку передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Суддя: М. О. Куценко