Справа № 157/819/20
Провадження №2/157/19/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Семенюк О.В.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування - служба у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування - служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області, про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року до участі у справі залучено орган опіки та піклування - службу у справах дітей Вінницької міської ради як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, якою замінено службу у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області.

Позов мотивовано тим, що за час перебування в шлюбі, який був розірваний згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 17 червня 2011 року, в сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дитиною з інвалідністю. Син навчається у школі під супроводом учителя-асистента та відвідує гурток англійської мови. Після розірвання шлюбу позивачка вдруге вийшла заміж та змінила своє прізвище. З моменту розірвання шлюбу відповідач свідомо самоусунувся від участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям, навчанням, фізичним та духовним розвитком, не утримує сина матеріально.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивачки ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Крім того, пояснив, що відповідач тривалий час сина не відвідує, не цікавиться його життям, вихованням, не турбується про його здоров`я. Така поведінка відповідача свідчить про неналежне виконання ним своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Пояснив, що від сина не відмовлявся й завжди намагався з ним спілкуватися. Проте можливості такої не мав, оскільки позивачка поставила умову: регулярно сплачувати аліменти та покривати всі додаткові витрати. Лише за таких умов він матиме можливість бачитися з ОСОБА_4 . Крім того, ОСОБА_3 має іншу сім`ю і йому нікуди приїхати, щоб побачитися з сином. На даний час він сплачує аліменти регулярно, заборгованість виникала лише в період, коли він хворів. Саме через його хворобу вони з ОСОБА_3 розлучилися. Спочатку він повернувся до своїх батьків у с. Сошичне Камінь-Каширського району, а згодом позивачка ініціювала судовий процес про розірвання шлюбу. Також додав, що востаннє бачив сина, коли йому було два роки, зв`язатися з ним він не може, оскільки позивачка під час їх спілкування відмовляється передати телефон сину, чи є в нього власний телефон відповідач не знає. Особисто приїхати до ОСОБА_4 він не намагався, оскільки впевнений, що ОСОБА_3 не дозволить йому побачитися з сином. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно зі статтею 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

З оглянутої в судовому засіданні копії рішення Ленінського районного суду міста Вінниці від 17 червня 2011 року (а.с. 10) встановлено, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2008 року по 17 червня 2011 року. За час шлюбу в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 10 травня 2017 року вбачається, що позивачка після розлучення з відповідачем повторно зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 .

Також встановлено, що 13 січня 2021 року служба у справах дітей Вінницької міської ради надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 щодо його неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 (а.с. 89). Висновок обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 з 2011 року проживав окремо від сина, не підтримував з ним родинних відносин, не цікавився його життям та розвитком, не брав участі у вихованні та лікуванні сина, не надавав дитині належного матеріального утримання. Дитина фактично не знає свого батька.

Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Надані позивачкою докази повністю підтверджують викладені в позовній заяві обставини про те, що відповідач тривалий час не спілкується з сином, не бере участі в його вихованні, не відвідує сина та не з`являється в навчальному закладі, який той відвідує. Ці обставини визнав у судовому засіданні й сам відповідач. Тому суд не може не погодитися з доводами ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до сина ОСОБА_4 .

Проте, як зазначено вище, позбавлення батьківських прав є крайнім, винятковим заходом впливу на батьків, які певний час не виконують своїх батьківських обов`язків і їх поведінка свідчить про втрату будь-якого інтересу до дитини.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 вбачається, що покладені на відповідача судом зобов`язання по матеріальному забезпеченню дитини він виконує в повній мірі, не допускаючи заборгованості по сплаті аліментів. Також у судовому засіданні було встановлено, що між сторонами існують напружені відносини і дана обставина також послужила причиною тривалої відсутності спілкування батька із сином. Крім того, суд бере до уваги поведінку відповідача під час розгляду даної справи, який з`являвся в кожне судове засідання й неодноразово висловлював бажання зустрітися із сином у разі відсутності заперечень у позивачки.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, беручи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд вважає, що попри існування ряду випадків неналежного піклування про дитину зі сторони відповідача, достатніх підстав для застосування щодо нього такого заходу як позбавлення батьківських прав немає, тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 164 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне ім`я, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивачка ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ; третя особа: Вінницька міська рада, вул. Соборна, 59, м. Вінниця, Вінницька область, 21050, .

Головуючий: Б. С. Гамула