Справа № 323/198/21
Провадження № 2/323/288/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

розглянувши у підготовчому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 , яким просила, з урахуванням подальшого уточнення, встановити факт її спільного проживання з її бабкою ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , а також визнати за собою в порядку спадкування за законом та за заповітом, складеним ОСОБА_3 , право власності на вказану квартиру.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є онучками ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений 25.02.2015 року приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Студенцовим О.В. (реєстр. № 169), яким заповіла все своє майно позивачу та відповідачу в рівних частках. При цьому позивач з 2010 року і по день смерті ОСОБА_3 проживала разом з нею у належній ОСОБА_3 квартирі АДРЕСА_2 , хоча зареєстрована була за іншою адресою: АДРЕСА_3 . Після смерті ОСОБА_3 позивач прийняла спадщину фактом спільного проживання із спадкодавцем, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через факт її реєстрації за іншою адресою. Відповідач ОСОБА_2 подала нотаріально посвідчено заяву про відмову від будь-яких претензій на спадкове майно. Відтак, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав.

Ухвалою суду від 26.01.2021 року було відкрите загальне позовне провадження у справі. Сторонам був наданий час для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування.

До закінчення підготовчого провадження позивач уточнила позовні вимоги та надала додаткові докази в обґрунтування своїх вимог.

Відповідач подала письмову заяву про повне та беззастережне визнання позовних вимог та відсутність будь-яких претензій на спадкове майно.

Обидві сторони подали заяви про розгляд справи без їх участі на підставі наявних у справі матеріалів.

З урахуванням надходження від відповідача письмової заяви про визнання позову, суд вважав за можливе ухвалити рішення по суті справи в порядку ст. ст. 200, 206 ЦПК України, тобто у підготовчому провадженні.

Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та відповідні норми матеріального права, суд приходить до такого.

Як випливає з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 , який у свою чергу, був сином ОСОБА_3 , що підтверджується, відповідно, Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Оріхівського району Запорізької області 15.01.1997 року, та Витягом № 2 від 07.07.2020 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України.

Відтак, судом встановлено, що позивач є онукою ОСОБА_3 .

Крім того, ОСОБА_3 мала іншого сина ОСОБА_5 , донькою якого є відповідач ОСОБА_2 , що сторонами не оспорюється та окремому доказуванню не підлягає в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя мала у власності квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим виконавчим комітетом Оріхівської міської ради Запорізької області на підставі рішення від 15.01.2003 року № 12.

Позивач ОСОБА_1 , будучи зареєстрованою за адресою АДРЕСА_3 , фактично проживала разом з ОСОБА_3 та доглядала за нею за вказаною адресою, починаючи з 2010 року і по день смерті ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою, виданою 07.07.2020 року головою квартального комітету Авдєєвою В.В., та відповідачем не оспорюється.

25.02.2015 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 25.02.2015 року приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Студенцовим О.В. (реєстр. № 169), яким заповіла все своє майно позивачу та відповідачу в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим (повторно) Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 11.06.2019 року.

У зв`язку із смертю ОСОБА_3 відкрилась її спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відтак, оскільки судом встановлено, що позивач проживала разом із спадкодавцем на момент її смерті, що не оспорюється іншою стороною, суд приходить до висновку, що позивач прийняла після ОСОБА_3 спадщину за заповітом у виді Ѕ вказаної квартири.

Водночас відповідач, як інший спадкоємець за заповітом, будучи зареєстрованою за адресою АДРЕСА_4 , але проживає фактично в с. Успенівка Саратського району Одеської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 64/2020, заведеної після смерті ОСОБА_3 , відповідач із заявою про прийняття спадщини не подала. Більше того, 07.07.2020 року відповідача подала нотаріально посвідчену заяву про те, що на отримання спадщини після ОСОБА_3 не претендує.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не прийняла свою частку спадщини за заповітом ОСОБА_3 , тобто іншу половину квартири АДРЕСА_2 , а тому ця частка має успадковуватись по закону.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Станом на момент смерті ОСОБА_3 спадкоємців першої черги за законом у неї не було, оскільки її сини, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померли раніше 28.11.2014 року та 01.01.2002 року відповідно, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області 10.12.2014 року, а також Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Відділом ЗАГС Вяземського району Хабаровського краю Російської Федерації.

Відомості про інших спадкоємців за законом першої черги або про спадкоємців наступних черг в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Оскільки батько позивача ОСОБА_4 , помер пізніше за свого брата ОСОБА_5 , якби він був живий, то частка спадщини ОСОБА_3 , не прийнята відповідачем за заповітом, належала б йому.

Отже, суд приходить до висновку, що частку спадщини ОСОБА_3 , яку відповідач не прийняла за заповітом, має бути успадкована позивачем в силу ч. 1 ст. 1266 ЦК України, тобто за правом представлення, як онукою спадкодавця.

Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем спірного майна за заповітом і за законом по праву представлення, який ніким не оспорюється, спадщину прийняла в порядку ст. 1268 ЦК України, однак в позасудовому порядку оформити право власності в порядку спадкування не мала можливості через відсутність реєстрації за місцем проживання спадкодавця, що саме по собі не може бути підставою для відмови у захисті права.

Вимога позивача про встановлення факту проживання спільно із спадкодавцем ОСОБА_3 в межах позовного провадження не є самостійним способом захисту спадкових прав, а тому суд розглядає її як елемент доказування у справі, що є передумовою для вирішення позовних вимог про право на спадкове майно.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 1223, 1225, 1233, 1266, 1268, 1269, 1275, 1297 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 28, 81, 82, 84, 141, 176, 196-200, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 08.04.2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду безпосередньо або через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення, а разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, протягом 30 днів з вручення копії рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв