Справа № 308/7394/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 13 березня 2019 року між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що складено актовий запис № 101 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3 від 13.03.2004 року.

Від шлюбу у них народилися сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач також вказала, що у сторін спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, ведення господарства та виховання дітей. Сімейні відносини між ними припинено. Відповідач не підтримує сприятливу моральну атмосферу в сім`ї, не піклується про побудову сімейних відносин.

У позовній заяві позивачка також зазначила, що їх шлюб носить тільки формальний характер, а подальше проживання у шлюбі із відповідачем є неможливим та таким, що суперечить інтересам позивачки та дітей. Примирення неможливе.

Крім того, зазначила, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Однак, незважаючи на те, що вона працює, необхідний рівень матеріального забезпечення трьом дітям вона самостійно забезпечити не може. У свою чергу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по матеріальному утриманню дітей. Посилається на те, що доходи відповідача є мінливими, в значній частині отримуються з неофіційних джерел заробітку, проте рівень доходу відповідача є достатньо високим, він є особою працездатного віку.

На підставі викладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з нього на її користь аліменти на утримання синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, з урахуванням індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Дев`ятнадцятого листопада 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_2 зазначив, що вважає причини розірвання шлюбу, наведені позивачкою в позовній заяві, дріб`язковими. Також під час вирішення питання про стягнення з нього аліментів просив врахувати його реальний дохід, який він отримує в ТОВ «Бодрог».

Двадцять дев`ятого листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 подала письмові пояснення по справі, в яких просила суд врахувати те, що у спільній частковій власності відповідача знаходяться Ѕ частини земельної ділянки за кадастровим номером № :09:007:0030 площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_2 , а також 1/3 частини житлового будинку загальною площею 39,7 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Окрім цього, послалася на те, що нею, для забезпечення достатнього рівня життя та розвитку її дітей, щомісяця в середньому витрачається близько 16 000 гривень.

У судове засідання позивачка не з`явилась, однак у письмових поясненнях зазначила про те, що просить проводити розгляд справи без її участі.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, що відбулося 30.11.2021 року, не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд розглянув справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , виданим 13 березня 2004 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 101 від 13.03.2004. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - ОСОБА_7 , дружині - ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 08.04.2005 року серії НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 у сторін народився син - ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 08.11.2006 року серії НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 у сторін народився син - ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 27.03.2013 року серії НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 у сторін народився син - ОСОБА_5 .

Батько: ОСОБА_2 , мати: ОСОБА_1 .

Як встановлено в ході розгляду справи, подружнє життя між сторонами не склалося, між ними стали виникати конфлікти та сварки, позивачка та відповідач мають різні погляди на життя. Шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 проживають із матір`ю та перебувають на її утриманні.

Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося.

Згідно зі ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та

чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

Як встановлено ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим, на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати.

Одночасно, частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як встановлено ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму на 2021 року для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудн - 2618 гривень. Цим же законом визначено розмір мінімальної заробітної плати в місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень. Тобто мінімальний гарантований розмір аліментів, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, складає 1309,00 грн, їх мінімальний рекомендований розмір складає 2618 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Як встановлено з довідки про доходи за № 114 від 25.10.2021 року з ТОВ «Бодрог», сукупний дохід ОСОБА_2 на посаді охоронця за період з 01.07.2021 року по 30.09.2021 року (три мсяці) складає 18 242,67 грн. Середньомісячна заробітна плата за вказаний період часу складає 6080,89 гривень.

Також встановлено, що у відповідача у спільній частковій власності знаходяться Ѕ частини земельної ділянки за кадастровим номером № :09:007:0030, площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 159071328 від 16.09.2021 року, а також 1/3 частини житлового будинку загальною площею 39,7 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з витягом за № 159072731 від 16.09.2021 року.

При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з неповнолітніми синами та сама веде догляд за ними, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача, його потреби та наявність нерухомого майна.

Нормами ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову

З огляду на викладене, з врахуванням віку дітей та потреб для забезпечення їх здоров`я та гармонійного розвитку, враховуючи, що обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача, враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, беручи до уваги матеріальне становище відповідача, наявність нерухомого майна, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог і вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1400,00 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 10 червня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги висновок про задоволення вимоги про розірвання шлюбу та задоволення вимоги про стягнення аліментів, з відповідача на користь позивачки належить стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 908,00 грн та в дохід держави 908,00 грн судового збору за розгляд судом вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішеннь у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 81, 89, 141, 263-265, 272-279, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України та ст.ст. 55, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву задовольнити частково.

2. Шлюб, укладений 13.03.2004 між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 101, - розірвати.

3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 400,00 гривень (тисяча чотириста гривень 00 копійок) на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 червня 2021 року і до досягнення повноліття, з урахуванням індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суддя Н.І. Зарева