Справа 556/626/21
Номер провадження 2/556/223/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2021 року. смт.Володимирець

Володимирецькийрайонний суд Рівненськоїобласті в особі:

головуючого судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 третя особа яка не заявляє самостійних вимог Володимирецька територіальна громада Рівненської області про визначення місця проживання малолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В обгрунтування заяви вказала, що 26 січня 2016 року уклала шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції у Рівненській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 2. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного. Сімейних стосунків не підтримують. Спору про майно між сторонами на даний час немає.

За час спільного проживання у них народилося двоє дітей син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка разом з малолітніми дітьми проживає окремо. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає, в житті дітей, їх вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей на її користь у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

08.06.2021 року ОСОБА_2 , подано зустрічний позов до ОСОБА_1 , про визначення місця проживання малолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що останнім часом відносини у подружжя не складалися, діти часто залишалися на виховання та утримання батька. Крім того, син ОСОБА_4 відвідує дошкільний навчальний заклад. Однак, на початку червня 2021 року ОСОБА_1 , без відома та обговорення цього з батьком дитини, самовільно без будь-яких пояснень забрала ОСОБА_4 з навчального закладу. Такі дії матері є необгрунтованими та незаконними, оскільки позбавили дитину права та можливості відвідувати дошкільний навчальний заклад.

Крім того, мати без жодних пояснень та обгрунтувань не повернула ОСОБА_5 до батька в смт. Володимирець. На даний час відомо, що діти та їх мати, ОСОБА_1 перебувають в с.Озерці Вараського району Рівненської області.

В порушення прав дітей, мати забороняє бачитися та спілкуватися з батьком, телефон повінстю відключила, що в свою чергу порушує права батька на виховання дітей, а також такі дії недозволяють ОСОБА_3 виконувати свої обов`язки по відношенню до дітей. З урахуванням викладеного просив зустрічний позов задовольнити.

Також 21.11.2021 року ОСОБА_1 , подано до суду заяву про збільшення позовних вимог яка вмотивована тим, що на день подачі позову в неї з відповідачем було дві спільні дитини. Однак ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася третя спільна дитина ОСОБА_8 . Реєстрація народження відбулася за ч. 1 ст. 133 СК України, так як дитина народжена в період шлюбу, то дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач в добровільному порядку також не надає. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання третьої дитини у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Первісний позов ОСОБА_1 , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 09.04.2021 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 05.05.2021 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08 червня 2021 року зустрічний позов був прийнятий до спільного розгляду та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 12 серпня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року було залучено до розгляду справи третю особу.

Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року було роз`єднано та виділено зі справи позовну вимогу за первісним позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу в самостійне провадження.

Позивачка (відповідачка) ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, однак подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги за первісним позовом підтримала в повному обсязі та просила стягнути на її користь аліменти на утримання дітей. Вимоги за зустрічним позовом не визнала в повному обсязі та просила відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача (позивача) адвокат Кругліцька В.М., в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності заявлені вимоги за первісним позовом не визнала в повному обсязі та просила відмовити в його задоволенні. Вимоги зазначені в зустрічному позові підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають до задоволення, а вимоги за зустрічним позовом не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що з 26 січня 2016 року, сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції у Рівненській області, від 26 січня 2016 року.

Також в судовому засіданні встановлено, що від спільного шлюбу у сторін народилося троє дітей син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Даний факт стверджується оглянутими в судовому засіданні та долученими до справи свідоцтвами про народження.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що діти перебувають на повному утриманні матері ОСОБА_1 .

Згідно ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, частину доходу утримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Доказів про те, що між позивачкою та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дітей сторони не надали. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, в судовому порядку

Відповідно до ст. ст.12,81 кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо вимог за зустрічним позовом про визначення місця проживання малолітніх дітей суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до роз`яснень, наданих Верховним Судом України в п.18 Постанови Пленуму № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Судом встановлено, що діти син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично проживають з матір"ю ОСОБА_1 , однак між батьками існує спір щодо визначення місця проживання дітей.

Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Вараської міської ради №394 від 25.11.2021 року, виконавчий комітет вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей з матір"ю ОСОБА_1 .

Твердження відповідача, про те, що в нього кращі умови для проживання дітей не заслуговують на увагу, адже перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною для передачі йому дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, висновок органу опіки та піклування, враховуючи вік дітей, їх стан здоров`я, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дітей, встановивши, що визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю не буде суперечити їх інтересам, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , про визначення місця проживання дітей з батьком.

Зазначене відповідатиме якнайкращим інтересам дітей, їх стану здоров`я, не порушуючи нормальних звичних умов для дітей. Разом з тим, суд звертає увагу, що між батьками може бути досягнуте порозуміння з приводу участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними, а в разі відсутності такої згоди - спір про порядок участі батька у вихованні дітей може бути вирішений органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивачка за первісним позовом звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду про стягнення аліментів, то суд на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1,2,6 ст. 141 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 80, 84, 109, 110, 180, 181,182, 183, 272 Сімейного Кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 09.04.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. на підставі Закону України "Про судовий збір".

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 третя особа яка не заявляє самостійних вимог Володимирецька територіальна громада Рівненської області про визначення місця проживання малолітніх дітей - відмовити.

Місцем проживання малолітніх дітей сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визначити місце проживання матері ОСОБА_1 .

Повний текст рішення буде проголошено 10 січня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5) розділ XIII Перехідних положень, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: О.В. Іванків

Повний тект рішення проголошено 10 січня 2022 року

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), жителька АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП невідомо), житель АДРЕСА_1 .

Третя особа: Володимирецька територіальна громада Рівненської області: юридична адреса: 34300, смт. Володимирець, вул. Повстанців, 21, Вараський район Рівненська обалсть, код юридичної особи:04388113.

Третя особа: Служба у справах дітей Вараської міської ради, 34400, м.Вараш, м-н Незалежності, 2, .