Справа № 344/281/21
Провадження № 2/344/66/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

05 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Бабій О.М.,

секретарів Довганич А.В., Сивухіної Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без дозволу одного із батьків,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась в суд з наведеним позовом до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що в шлюбі з відповідачем народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею. Позивач має намір поїхати з дитиною за кордон з метою оздоровлення сина в період літніх канікул, так як дитина хворіє, страждає вродженою вадою серця. Однак позивач не може отримати від батька дитини згоди на виїзд дитини за кордон. За вказаних обставин просила суд надати дозвіл на тимчасові виїзди дитини за кордон у її супроводі та без згоди батька до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, країн Європейського Союзу та країн Шенгенської угоди на період з червня 2021 року по жовтень 2021 року.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суд не повідомив.

У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від нього подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2007 року, який рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2017 року розірвано (а.с.6).

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Відповідно до рішення суду про розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишено на проживанні з матір`ю.

ОСОБА_3 має природжену ваду серця, яка супроводжується супутніми захворюваннями, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2570 від 06 листопада 2020 року (а.с.9).

Конвенцією ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції ООН).

Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (частина 1 статті 18 цієї Конвенції).

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

В силу дії ч. ч. 1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року за № 57 чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Таким чином, розглядаючи спір щодо надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди одного із батьків суд зобов`язаний визначити термін вивезення дитини за кордон та країну, до якої дозволяється виїзд дитини без згоди батька.

Надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди одного із батьків, враховуючи його тимчасовий характер, не стосується питання місця проживання дитини та не повинно порушувати прав щодо дитини того з батьків, без згоди якого такий дозвіл надається.

Малолітній ОСОБА_3 має стійке захворювання серця із супутніми захворюваннями, що створює необхідність виїзду за кордон для оздоровлення дитини. При цьому відповідач по справі такої згоди на виїзд за кордон не надає. Дану поведінку відповідача суд розцінює як таку, що суперечить інтересам дитини. Тому такий дозвіл слід надати позивачу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач понесла 875 гривень 60 копійок витрат по оплаті судового збору, а тому дана сума підлягає відшкодуванню зі сторони відповідача.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 141, 155, 157 Сімейного кодексу України, ст. 313 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 259, 263-265, 273, 280-283 Цивільного процесуального Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без дозволу одного із батьків - задовольнити.

Надати дозвіл малолітній дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасові виїзди за кордон - до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, країн Європейського Союзу та країн Шенгенської угоди, на період з червня 2021 року по жовтень 2021 року в супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий, в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , витрати по оплаті судового збору в розмірі 875 гривень 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 15 квітня 2021 року.