№ 207/3482/20
№ 2/207/511/21
26 лютого 2021 року м. Кам`янське
Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Юрченко І.М.,
при секретарі Сівачук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Південний відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття майна з-під арешту,
Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що у його власності знаходиться нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 ; квартира АДРЕСА_3 .
13.08.2013 старшим державним виконавцем Дідуром Д.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 39475031 та постанову про арешт майна боржника і оголошено заборону на його відчуження.
13.03.2012 старшим державним виконавцем Мазниця В.А. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 р. № 606-ХІУ зі змінами внесеними 01.01.12 р.).
Повторно на примусове виконання виконавчий документ про стягнення боргу у розмірі 18 589,08 грн. з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» не надходив.
Позивачем добровільно була сплачена заборгованість за кредитним договором у повному обсязі через касу ПАТ КБ «Приватбанк» та з довідки від 31.12.15 р., виданої ПАТ КБ «Приватбанк», вбачається, що боржник ОСОБА_2 станом на 31.12.15 р. не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк», у зв`язку із чим 31.12.15 р. стягувачем ПАТ КБ «Приватбанк» подано заяву про зняття арешту з майна Боржника, оскільки станом на 31.12.15 р. арешт з майна Боржника знято не було.
Згідно Актуальної інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що станом на 10.05.20 р. на нерухоме майно Боржника ОСОБА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_3 - 19.12.13 р. державним виконавцем Південного ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніропетровській області Івашиною Анатолієм Андрійовичем накладено арешт.
Позивач 07.05.2018 р. звернувся до Південного ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області із запитом про надання інформації про рух виконавчого провадження № 29371359.
03.09. 2018 року він знову звернувся до Південного ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою про зняття арешту, накладеного на майно боржника, виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасування інших вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення в рамках виконавчого провадження № 29371359 з примусового виконання судового наказу № 2-Н-34 від 26.01.09 р.
13.03.2012 державним виконавцем відділу Мазниця В.А. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження, тобто виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повернувся стягувачу.
Станом на 16.07.18 р. та станом на 19.09.18 р. повторно на примусове виконання вищезазначений виконавчий документ не надходив.
Виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 , на підставі якого був накладений арешт на все нерухоме та рухоме майно, знищене, у зв`язку із чим зняти арешт з майна боржника не мають змоги.
01.09.2013 р. державним виконавцем відповідного відділу винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, тобто виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повернувся стягувачу.
Отже, у державного виконавця на даний час відсутні правові підстави для обмеження у користуванні рухомим та нерухомим майном, що належить йому на праві власності.
На підставі зазначеного позивач в позовній заяві просив суд: скасувати арешт накладений на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , накладений Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області в рамках виконавчого провадження № 39475031 та виконавчого провадження № 29371359.
Позивач у судове засідання не з`явився, його представник надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю та за відсутністю позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, судові витрати просив залишити без розгляду.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. В заяві зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , просили відзив від 14 січня 2021 року на позовну заяву не брати до уваги та залишити без розгляду.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. У встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем не поданий.
Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував.
Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.
Дослідивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що з Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 3944702 вбачається, що 19.12.2013 на майно ОСОБА_4 , а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, на підставі постанови ВП № 39475031 від 13.08.2013 Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ; реєстраційний номер обтяження: 7107092 вбачається, що 25.04.2008 на майно ОСОБА_4 , а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, на підставі іпотечного договору, ВКК 791432-35, р-р 3029, від 25.04.2008, приватним нотаріусом ДМНО Прожуган М.А.; реєстраційний номер обтяження: 12032866 вбачається, що 30.12.2011 на все майно ОСОБА_4 , накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, на підставі постанови № 29371359 від 10.10.2011 Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ; реєстраційний номер обтяження: 7106784 вбачається, що 30.11.2012 на майно ОСОБА_4 , а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами, 6970, від 28.11.2012, приватним нотаріусом КМНО Заєць І.О. (ар.с.15-19);
13.03.2012 року державним виконавцем відділу Мазниця В.А. на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 № 606-ХІV (зі змінами) винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.
Станом на 19.09.2018 року повторно на примусове виконання вищезазначений документ не надходив.
Згідно з вимогами п. 9.9, 9.10, 9.11 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» (у редакції від 25.12.2008 року № 2274/5 (зі змінами) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, у зв`язку з вищевикладеним виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на підставі якого був накладений арешт на все нерухоме та рухоме майно знищене, у зв`язку з чим зняти арешт з майна боржника не мають змоги (ар.с.31).
01.09.2013 року державним виконавцем відділу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 № 606-ХІV (зі змінами) винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.
Відповідно до п. 9.9 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» (у редакції від 25.12.2008 року № 2274/5 (зі змінами) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік.
З приводу наданої копії довідки з ПАТ КБ «ПриватБанк» від 31.12.2015 про те, що ОСОБА_2 , станом на 31.12.2015 не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомили, що дана довідка надана останньому чрез 2 роки після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.
Законом України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстав для зняття арешту, в даному випадку відсутні правові підстави для зняття арешту з майна (ар.с.36).
Згідно довідки від 31.12.2015 року № 151231 НОМЕР_1 виданої заступником керівника напряму «Кредитні картки та зарплатні проекти» АТ КБ «ПриватБанк» Соколюк І.О., в тому, що ОСОБА_5 станом на 31.12.2015 року не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» (ар.с.20).
Таким чином станом на теперішній час ОСОБА_5 всі борги перед стягувачем погасив, крім того в архіві та на виконанні у відділу ДВС відсутні матеріали виконавчих проваджень, на підставі яких накладено арешт.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Аналогічні положення містяться і у ст. ст. 317, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 р. (з наступними змінами) № 6 вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення з-під арешту.
Як зазначено в п. 2. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном.
Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Таким чином, позивач через наявність арешту, накладеного на його майно, позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.
Судом встановлено, що наявністю арешту та заборон відчуження об`єктів нерухомого та рухомого майна порушуються права позивача на реалізацію свого права власності, а тому його право підлягає судовому захисту у спосіб, визначений законом, а саме: ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» - шляхом зняття арешту з майна.
Ні відзиву, ні заперечень проти позову відповідачем не надано, тому доводи позивача викладені в позовній заяві нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Судові витрати по справі - залишити без розгляду на вимогу представника позивача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 128, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,
Скасувати арешт накладений на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 , Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області в рамках виконавчого провадження № 39475031 та виконавчого провадження № 29371359.
Судові витрати по справі - залишити без розгляду.
Заочне рішення може бути переглянуто Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 02 березня 2021 року.

Суддя І.М. Юрченко