Справа №295/4479/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», за участю третьої особи ОСОБА_2 , про визнання договорів поруки припиненими,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому зазначила, що 25.09.2007 року та 11.04.2008 року між нею та іншими учасниками Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», ОСОБА_2 укладено договори поруки в забезпечення належного виконання зобов`язань позичальником ОСОБА_2 за укладеними між ним та банком договорами кредиту.

На думку позивача, порука за укладеними договорами є припиненою відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України внаслідок односторонньої зміни відсоткової ставки за кредитними договорами, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Позивач також зауважує, що кредитними договорами передбачено внесення періодичних чергових платежів, а за договором поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов`язання. Оскільки шестимісячний строк, визначений положеннями ч.4 ст. 559 ЦК України як такий, протягом якого кредитор може звернутись до поручителя з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання, завершився щодо кожного з платежів, порука є припиненою з огляду на перевищення строку пред`явлення вимог за такими платежами.

Вказуючи на те, що рішенням Богунського районного суду м.Житомира з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в солідарному порядку стягнуто заборгованість за договорами кредиту, позивач просить визнати припиненими договори поруки від 25.09.2007 року та від 11.04.2008 року, відшкодувати судові витрати.

Одночасно із позовом подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить до закінчення розгляду справи по суті заборонити Головному державному виконавцю Левківській Л.І. Богунського ВДВС у м.Житомирі у ВП № 50481478 від 23.12.2020 року стягувати кошти у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 247 178,07 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ Державний експортно-імпортний банк України»; заборонити Головному державному виконавцю Левківській Л.І. Богунського ВДВС у м.Житомирі у ВП № 503448785 від 23.12.2020 року стягувати кошти у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 1 125 250,58 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ Державний експортно-імпортний банк України»; заборонити Головному державному виконавцю Левківській Л.І. Богунського ВДВС у м.Житомирі у ВП № 50344660 від 23.12.2020 року стягувати кошти у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 325 744,29 грн. ОСОБА_1 на користь ПАТ Державний експортно-імпортний банк України».

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За положеннями п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії.

При розгляді поданого клопотання суд приймає до уваги, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Верховний Суд у свій постанові від 01 жовтня 2020 року по справі № 524/188/18 зазначив, що суд має врахувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Приймаючи до уваги, що застосування заходів забезпечення позову у вигляді фактичного зупинення виконання рішення суду призведе до непропорційного обмеження прав інших осіб, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Д.М.Лєдньов