ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/869/21 Справа № 177/1781/19 Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г. Г. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Рукавіцин Ігор Анатолійович, Комунальне підприємство Центр державної реєстрації в особі Дніпропетровської філії Комунального підприємства Центр державної реєстрації, про визнання договору іпотеки припиненим та визнання протиправним рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Рукавіцин Ігор Анатолійович, Комунальне підприємство Центр державної реєстрації в особі Дніпропетровської філії Комунального підприємства Центр державної реєстрації, про визнання договору іпотеки припиненим та визнання протиправним рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна.

Позовна заява мотивована тим, що 14.01.2016 року між сторонами укладено договір іпотеки (з позикою грошей), відповідно до умов якого ОСОБА_2 (позикодавець) передав у власність ОСОБА_1 (позичальник) строком до 14.06.2016 року грошові кошти в розмірі 614 689,40 грн (в еквіваленті за домовленістю сторін на день підписання договору складає 26 000,00 доларів США). При цьому відповідно до абзацу 2 пункту 6 Договору, сторони домовилися, що цей договір є змішаним договором, який несе в собі ознаки договору позики та договору іпотеки, предметом якої відповідно до пункту 8 Договору, є: житловий будинок літ. А-2 загальною площею 335,2 кв.м., житловою площею 124,4 кв.м., з господарчою будівлею і спорудою: баня літ. Б площею 118,9 кв.м, огорожа № 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер :02:001:0409, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони оцінили предмет іпотеки в сумі 614 689,40 грн (п.10 Договору). За даними звіту про оцінку майна SH2 від 12.01.2016 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , ринкова вартість житлового будинку становить 2 494 438,00 грн. При цьому в порушення ст. 13 Закону України Про оцінку земель експертно-грошова оцінки землі, обов`язкова в разі застави земельної ділянки, проведена не була, що свідчить про безпідставність внесення земельної ділянки до предмета іпотеки.

29 липня 2016 позивач та відповідач уклали Договір про внесення змін до договору іпотеки грошей, у результаті чого предметом договору позики стала сума 370 733,09 грн, що еквівалентна 14 950,00 доларів США, зі строком повернення до 29.01.2017 року. Сторони домовилися про те, що загальна сума позики станом на дату підписання та посвідчення цього договору про внесення змін складає 1 015 486,29 грн, еквівалентна 40 950,00 доларів США, та повинна бути повернена 29.01.2017 року. В п.10 договору також внесені зміни та визначено, що сторони оцінюють предмет іпотеки в сумі 1 105 486,29 грн.

08 лютого 2017 сторони уклали ще один договір про внесення змін до договору іпотеки з позикою грошей, у результаті чого предметом договору позики стала сума 171 003,16 грн, що еквівалентна 6 326,00 доларів США зі строком повернення до 29.07.2017 року. Сторони домовилися, що загальна сума позики станом на дату підписання та посвідчення цього договору про внесення змін складає 1 277 955,37 грн, що еквівалентно 47 276,00 доларів США та повинна бути повернута до 29.07.2017 року. Пункт 10 Договору викладено в наступній редакції «Сторони оцінюють предмет іпотеки в сумі 1277955,37 грн.»

18 грудня 2017 року державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП Центр державної реєстрації Молчановим С.О. прийняте рішення про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке є предметом застави за ОСОБА_2 .

Позивач вважав, що оскільки в п.1 Договору іпотеки (з позикою грошей) від 14.01.2016 року передбачено, що сума позики має бути повернута до 14.06.2016 року включно, строк дії первісного договору позики грошей закінчився 15.07.2016 року. Чинним законодавством не передбачено можливості внесення змін до договору, строк дії якого закінчився. Відповідно договори про внесення змін до договору іпотеки з позикою грошей від 29.07.2016 року та від 08.02.2017 року, в силу приписів ЦК України не тягнуть за собою зміни предмета, строку дії договору та порядку і строків виконання зобов`язання у первісному договорі іпотеки (з позикою грошей) від 14.01.2016 року.

Водночас зі змісту договору про внесення змін до договору іпотеки з позикою грошей від 29.07.2016 року випливає, що він ґрунтується саме на первісному зобов`язанні на суму 614 689,20 грн і означає окрему домовленість про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням на суму 1 015 486,29 грн, строком повернення 29.01.2017 року.

Отже, уклавши новий договір, змінивши первісне зобов`язання новим, сторони здійснили новацію. При цьому сторони не укладали договір повторної іпотеки житлового будинку та ділянки, а внесли зміни до договору іпотеки житлового будинку від 14.01.2016 року, змінивши лише оцінку предмета іпотеки.

Аналогічно сторони здійснили новацію, уклавши між собою 08.02.2017 року Договір про внесення змін до договору іпотеки з позикою грошей та замінивши первісне зобов`язання на суму 1 015 489,29 грн новим зобов`язанням на суму 1 277 955,37 грн.

Вказані обставини свідчать про те, що внаслідок заміни первісного (основного) зобов`язання по договору позики грошей, відбулася новація, що згідно ч.4 ст. 604 ЦК України є підставою для припинення іпотеки як додаткового зобов`язання, пов`язаного з первісним зобов`язанням, отже між сторонами виникло зобов`язання на суму 1 277 955,27 грн, не забезпеченого іпотекою.

В свою чергу, державним реєстратором безпідставно проведена державна реєстрація права власності на заставне майно, що призвело до незаконного набуття відповідачем права власності на нерухоме майно, яке належало ОСОБА_1 .

Ураховуючи викладене, позивач просив суд: визнати припиненим договір іпотеки житлового будинку літ. А-2 загальною площею 335,2 кв.м., житловою площею 124,4 кв.м., з господарчою будівлею і спорудою: баня літ. Б площею 118,9 кв.м, огорожа №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :02:001:0409, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого 14.01.2016 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. за реєстровим номером 11; визнати протиправним та скасувати рішення індексний номер 38802539 від 18.12.2017 року про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна та їх обтяжень державного реєстратора Молчанова С.О., Дніпропетровська обласна філія КП Центр державної реєстрації Дніпропетровська область про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказаного домоволодіння та земельної ділянки.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.08.2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що 14.06.2016 року між позивачем ОСОБА_1 , як позичальником та іпотекодавцем та відповідачем ОСОБА_2 , як позикодавцем та іпотекодержателем, укладено договір іпотеки (з позикою грошей) (далі Договір), який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А., зареєстрований в реєстрі під № 11 (а.с.14-19).

Відповідно до пункту 1 Договору позикодавець передав у власність позичальнику строком до 14.06.2016 року включно, а позичальник прийняв від нього у власність на умовах строкового повернення, строком до 14.06.2016 року грошові кошти в розмірі 614 689,40 грн, що на день підписання та посвідчення договору за курсом НБУ еквівалентно 26 000,00 доларів США.

Сторони в абзаці 2 пункту 6 Договору домовилися, що відповідно до ст. 628 ЦК України договір є змішаним договором, який несе в собі ознаки договору позики та договору іпотеки. Положення цивільного законодавства застосовувати до відповідних частин.

З метою забезпечення виконання цього зобов`язання ОСОБА_1 передав в іпотеку ОСОБА_2 , належне йому на праві приватної власності нерухоме майно (надалі предмет іпотеки) (п.7 Договору).

Згідно п. 8 Договору визначено, що предмет іпотеки складає: житловий будинок літ. А-2, загальною площею 335,2 кв.м., житловою площею 124,4 кв.м., з господарчою будівлею і спорудою: баня літ. Б площею 118,9 кв.м, огорожа №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер :02:001:0409, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Житловий будинок належав іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.03.2014 року, індексний номер 18947013 (а.с.11), земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності серії ЯК № 376348 (а.с.12).

Відповідно до п.10 Договору сторони оцінюють предмет іпотеки в суму 614 689,40 грн. За даними звіту про оцінку майна № SH2, здійсненого 12.01.2016 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , ринкова вартість житлового будинку становить 2 494 438,00 грн.

На підставі вказаного договору приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесена інформація про державну реєстрацію іпотеки та обтяжень на нерухоме майно (а.с.20-23).

29 липня 2016 позивач та відповідач уклали договір про внесення змін до договору іпотеки з позикою грошей від 14.01.2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.І., зареєстровано в реєстрі № 1056 (а.с.26-27). При укладенні вказаного договору сторони домовились, що позикодавець при підписанні та посвідченні цього Договору про внесення змін додатково передав у власність позичальнику строком до 29.01.2017 року включно, а позичальник прийняв від нього у власність на умовах строкового повернення строком до 29.01.2017 року включно, грошові кошти в сумі 370 733,09 грн, що на день підписання цього договору за курсом НБУ еквівалентно 14 950,00 доларів США. Сторони домовилися про те, що загальна сума позики станом на дату підписання та посвідчення цього договору про внесення змін складає 1 015 486,29 грн, що на день підписання та посвідчення договору про внесення змін за курсом НБУ еквівалентно 40 950,00 доларів США. При цьому пункт 10 Договору від 14.01.2016 року змінений і викладений в новій редакції «Сторони оцінюють предмет іпотеки в суму 1 015486,29 грн.». Всі інші умови договору іпотеки з позикою грошей від 14.01.2016 року залишаються без змін.

08 лютого 2017 позивач та відповідач уклали договір про внесення змін до договору іпотеки з позикою грошей від 14.01.2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.І., зареєстровано в реєстрі за № 139 (а.с.32-33). При укладенні вказаного договору сторони домовились, що позикодавець при підписанні та посвідченні цього Договору про внесення змін додатково передав у власність позичальнику строком до 29.07.2017 року включно, а позичальник прийняв від нього у власність на умовах строкового повернення строком до 29.07.2017 року включно, грошові кошти в сумі 171 003,16 грн, що на день підписання цього договору за курсом НБУ еквівалентно 6 326,00 доларів США. Сторони домовилися про те, що загальна сума позики станом на дату підписання та посвідчення цього договору про внесення змін складає 1 277 955,37 грн, що на день підписання та посвідчення договору про внесення змін за курсом НБУ еквівалентно 47 276,00 доларів США. При цьому пункт 10 Договору від 14.01.2016 року змінений і викладений в новій редакції «Сторони оцінюють предмет іпотеки в суму 1277955,37 грн.». Всі інші умови договору іпотеки з позикою грошей від 14.01.2016 року залишаються без змін.

18 грудня 2017 державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії Комунального підприємства Центр державної реєстрації Дніпропетровська область Молчановим С.О. на підставі договору іпотеки від 14.01.2016 року, повідомлення вимоги серії та номер НМТ 840225, виданого 31.10.2017 року, свідоцтва серії та номер НОМЕР_1 виданого 11.12.2017 року, виданих приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А., було прийняте рішення про державну реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_2 на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок літ. А-2, загальною площею 335,2 кв.м., житловою площею 124,4 кв.м., з господарчою будівлею і спорудою: баня літ. Б площею 118,9 кв.м, огорожа №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :02:001:0409, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав їх необґрунтованості та недоведеності, прийшовши до висновку про те, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про досягнення згоди між сторонами про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням, а тому договори про внесення змін до договору іпотеки з позикою грошей від 29.07.2016 року та від 08.02.2017 року не можуть бути розцінені як новація в розумінні ст. 604 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК України).

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Щодо доводів ОСОБА_1 про новацію боргу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин другої і четвертої статті 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором.

Зі змісту статті 604 ЦК України вбачається, що ознаками новації є: спосіб припинення зобов`язання; вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); є двостороннім правочином (договором); нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на зміну цього зобов`язання.

Деякі з вищезазначених ознак новації одночасно є умовами її вчинення.

До умов новації згідно вимог закону віднесено наступні: нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне; сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а «домовленість про новацію», про яку йдеться у частині другій статті 604 ЦК України, це договір про заміну зобов`язання; вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання; наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим; дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що витікає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається); зміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі; допустимість заміни первісного зобов`язання новим.

Умови новації є необхідними і достатніми для вчинення новації.

Таким чином, новація це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання. Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання.

Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має право припинювальну природу. Істотними умовами такого договору є: предмет, вказівка на колишнє й нове зобов`язання, яке виникає замість попереднього, яке припиняється. Про намір вчинити новацію сторони повинні зазначити в договорі.

Отже, умовами здійснення новації є: новий договір укладається між тими самими сторонами, які були учасниками первинного договору позики; новий правочин оформляється укладенням сторонами так званого новаційного договору позики, який можна визначити як договір, за яким одна сторона (позикодавець) враховує суму заборгованості, що виникла з договору позики, як сума позики, а інша сторона (позичальник) зобов`язується повернути таку суму вже на виконання нових позикових зобов`язань; дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладення договору позики (частина друга статті 1053 ЦК України); дійсність первинного зобов`язання.

Вказані висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 340/385/17 (провадження № 14-495цс19).

В суді апеляційної інстанції апелянт та представник апелянта підтвердили, що між сторонами не було домовленості щодо припинення первинного зобовязання у звязку з укладенням Додаткових угод, тобто відсутні домовленості щодо припинення вже існуючого зобовязання та замінити його новим. Крім того, апелянтом підтверджено, що грошові вимоги за договором не були виконані і на час укладання кожної з Додаткових угод.

Колегія суддів приходить до висновку, що договір іпотеки (з позикою грошей) від 14.01.2016 року, на підставі якого пред`явлено позов, не містить вказівки на первинне і нове зобов`язання та намірів сторін вчинити новацію, тобто припинити існуюче і замінити новим.

Посилання позивача на порушення ст. 13 Закону України Про оцінку земель при укладенні договору іпотеки (з позикою грошей) від 14.01.2016 року, а саме не проведення експертно-грошової оцінки землі, яка є обов`язковою в разі застави земельної ділянки, що свідчить про безпідставність внесення земельної ділянки до предмета іпотеки, також не є визначеною законом підставою для визнання договору іпотеки припиненою.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач в силу вимог Закону України Про захист прав споживачів звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко