Справа № 361/4064/19
Провадження № 2/361/182/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В., Радченко К.В.

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника відповідачів ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Броварська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу в фактичних шлюбних відносинах, зміну черговості права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2019 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом в якому просила суд встановити факт проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю, як дружини та чоловіка, без реєстрації шлюбу в фактичних шлюбних відносинах з січня 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінити черговість одержання права на спадкування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , надавши їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Свій позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 10.12.2018 року.

Позивач зазначає, що вона з січня 1999 року та до смерті ОСОБА_8 проживала разом з ним, як дружина та чоловік, тобто як подружжя, за адресою АДРЕСА_1 , тому вважає, що фактично прийняла спадщину.

Після смерті ОСОБА_8 позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Позивач вказує, що враховуючи, що за час спільного життя позивач та ОСОБА_8 офіційно не зареєстрували шлюб вона змушена звернутися до суду для підтвердження факту перебування у фактичних шлюбних відносинах для оформлення спадкових прав, як було нотаріусом роз`яснено в нотаріальній конторі.

Після звернення до нотаріуса позивач дізналася, що ОСОБА_8 був складений заповіт на племінників, відповідачів у справі, тому встановлення факту наявності шлюбних відносин в подальшому вплине на права та обов`язки інших осіб, з чого вбачається спір про право, тому дані вимоги подаються в позовному провадженні.

На підтвердження перебування у сімейних відносинах позивач вказує, що після смерті ОСОБА_8 саме вона займалася організацією його поховання, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Калитянської селищної ради № 1 від 02 січня 2019 року, у довідці наявне підтвердження того, що на день смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_8 проживали разом та вели спільне господарство, та позивач отримала свідоцтво про смерть ОСОБА_8 , як член його сім`ї.

Окрім цього, комісією, в складі депутата Калитянської селищної ради об`єднаної територіальної громади та членів комісії було складено Акт яким підтверджено факт проживання позивача з ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 з 15 січня 1999 року та ведення з ним спільного господарства. В Акті вказані обставини їх спільного проживання, а саме: із ними проживала мати ОСОБА_8 , яку вони разом доглядали через її хворобу, і після її смерті в 2001 році разом за власний кошт її поховали. Так само вони разом доглядали хворого брата ОСОБА_8 і також поховали його за спільні кошти. Разом ОСОБА_6 та ОСОБА_8 поховали 4 члена сім`ї ОСОБА_8 .

Позивач стверджувала, що вони із ОСОБА_8 проживали разом майже 20 років, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, підтримували фактичні шлюбні стосунки, проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, мали взаємні права та обов`язки.

Позивач в обґрунтування зміни черговості права на спадкування у змісті позовної заяви вказувала на те, що в лютому 2014 року ОСОБА_8 переніс інсульт, внаслідок чого сталося гостре порушення мозкового кровообігу по типу ішемії в басейні правої середньо-мозкової артерії з півостороннім геміпарезом на фоні дисциркуляротно-інволютивних змін головного мозку, а також з вираженою енцефалопатією ІІ-ІІІ ступеню з симптомами паркінсонізму.

Як видно з доданої медичної документації, ОСОБА_8 проходив періодичне стаціонарне лікування, однак позитивних та значних результатів воно не принесло і він залишався в досить безпорадному стані і потребував постійного догляду аж до смерті. Йому постійно потрібно було приймати ліки, які він через забудькуватість не міг сам приймати і тому позивач змушена була постійно контролювати прийом цих медичних препаратів.

Майже весь останній рік перед смертю він лежав в ліжку і позивач його доглядала самостійно, готувала їжу, прибирала, займалася домашнім побутом. За ним постійно потрібно було доглядати, оскільки він не міг нормально фізично існувати, чим заподіював собі ушкодження ненавмисно. Через специфіку симптомів паркенсонізму він нерідко втрачав рівновагу та міг завдати собі фізичних ушкоджень.

Його безпорадний стан тільки погіршувався і позивач зазначає, що вона була єдина, хто ним опікувався весь час його хвороби - майже 4 роки, тому вважає, що має право на спадкування нарівні з іншими, а саме з спадкоємцями першої черги.

Позивач зазначає, що відповідно до статті 1241 ЦК України, вона може отримати право на обов`язкову частку у спадщині після померлого ОСОБА_8 не зважаючи на наявність заповіту, оскільки є непрацездатною особою, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

03 липня 2019 року ухвалою судді Броварського мсіькрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 02 жовтня 2019 року.

28 січня 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 06 лютого 2020 року.

Позивач та представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, пояснення надали аналогічні змісту позовної заяви. Позивач суду пояснила, що вона проживала разом із ОСОБА_8 з 1999 року по день його смерті за адресою АДРЕСА_1 , хоча вона була зареєстрована за іншою адресою АДРЕСА_2 . За адресою АДРЕСА_1 , проживала і мати ОСОБА_8 , яку вони доглядали - ОСОБА_9 , та яка померла у 2001 році. Позивач зазначила, що вони за цією адресою вели господарство, садили та обробляли город, тримали кролів, корову, кури, пробили скважину у 2016 році, опалення у будинку робили з 2004 по 2005 рік. Також вона особисто постійно підтримувала будинок у належному стані, у 2014 - 2016 році проводила косметичний ремонт, клеїла шпалери, красила вікна. В них із ОСОБА_8 був спільний бюджет. За період спільного проживання вони доглянули та поховали двоюрідного брата ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , який помер у 2012 році, а також доглядали, поховали його тітку та дядька ОСОБА_11 . Про заповіт від 16 березня 2011 року дізналась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 коли прийшли племінники із їх матір`ю та повідомили їй про це. Позивач зазначила, що якби знала про цей заповіт ще у 2011 році, то з ОСОБА_8 не проживала та його б не доглядала.

Відповідачі та представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили в задоволенні позову відмовити. Суду пояснили, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер їх дядько - ОСОБА_8 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , та на земельні ділянки площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, та 0,35 га, для ведення особистого селянського господарства.

Ще за життя, а саме 16 березня 2011 р., на випадок своєї смерті спадкодавець ОСОБА_8 склав заповітне розпорядження, відповідно до якого, заповів все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частинах. Вказаний заповіт був посвідчений 16.03.2011 р., секретарем виконкому Калитянської селищної ради Мирончук В.В., та зареєстровано в реєстрі за № 139.На день смерті спадкодавця вказаний заповіт не змінений і не скасований.

В установлений законом строк, відповідачі як спадкоємці за заповітом на майно померлого дядька ОСОБА_8 звернулися в Броварську районну державну нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини.Іншим спадкоємцем першої черги за законом на майно ОСОБА_8 , є його дочка ОСОБА_7 , яка спадщину прийняла подавши також заяву до нотаріальної контори.

Позивачем ОСОБА_6 , не надано жодних письмових доказів на затвердження обставин викладених у позовній заяві, а саме щодо факту постійного проживання як дружини та чоловіка однією сім`єю понад п`ять років, догляду за станом здоров`я спадкодавця ОСОБА_8 , та її необхідністю зв`язку з цим, надання йому стороннього догляду, утримання, тощо.

Відповідачі зазначили, що позивач вводить суд в оману, оскільки вона проживала не тільки у будинку дядька ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 але і постійно проживала у власному помешканні в смт.Калита, де і утримувала господарство.

В 2014 році, спадкодавець ОСОБА_8 , переніс інсульт. Після перенесеної хвороби біля місяця він проходив лікування в Броварській ЦРЛ. Після інсульту він міг самостійно ходив та розмовляв. Через деякий час після хвороби в нього почали розвиватися симптоми Паркенсіонізму, які виявлялися в тремтінні рук.

ОСОБА_8 на протязі всього часу з 2014 року до листопада 2018 року, працював по господарству, їздив на велосипеді, самостійно себе обслуговував.

Обставини, вказані позивачем, щодо перебування спадкодавця ОСОБА_8 , тривалий час, та майже рік в лежачому безпорадному стані не відповідають дійсності та спростовуються довідкою Калитянської медичної амбулаторії загальної практики сімейної медицини за 2019 р., в якій вказано, що ОСОБА_8 перебував під наглядом сімейного лікаря з приводу гіпертонічної хвороби, 19.02.2014 р., переніс інсульт після чого розвинувся синдром Паркенсіонізму, за місяць до смерті став лежачим. При викликах лікаря додому допомагали родичі з транспортом.

Відповідачі заперечували, що позивач займалася організацією поховання, оскільки саме племінники - відповідачі по справі та члени їх сімей взяли на себе всі обов`язки пов`язані з підготовкою та похованням дядька, вібування поминальних обрядів, як організаційно так і фінансово.Вказана обставина підтверджується:товарним чеком № 21 від 08 грудня 2018 р., про придбання ритуальних товарів для поховання на суму 3674 грн.; накладною від 09 грудня 2018 р. ПП ОСОБА_12 , накладною від 08 червня 2019 р. ПП ОСОБА_12 .

Також відповідачі заперечували, щоїх дядько ОСОБА_8 знаходився у безпорадному стані, а у виписках за період стаціонарного лікування в Броварській центральній районній лікарні в період з 19.02.2014 р. по 28.02.2014 р., та з 21.03.2015 р., по 30.03.2015 р. відсутні будь які відомості, які б вказували на безпорадний стан спадкодавця та у зв`язку з цим в необхідність надання йому сторонньої допомоги, яке б вказувало нанеспроможність ОСОБА_8 самостійно забезпечувати свої потреби.

В судове засідання третя особа ОСОБА_7 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона добре знає ОСОБА_6 , оскільки вони разом випасали корови. Свідок достовірно знає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 проживали разом у його будинку в АДРЕСА_1 , займались спільно городом та господарством. Свідок помітила, що ОСОБА_8 страждає на хворобу Паркінсона близько п`яти років перед його смертю, ще тоді як він був у церкві, безпорадним його не вважала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що із ОСОБА_8 він знайомий із 1978 року, так як вони разом працювали на заводі "Авангард". ОСОБА_8 трохи вживав алкоголь, але до пенсії працював слюсарем. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 проживали однією сім`єю дружно. До смерті ОСОБА_8 точно проживали разом років АДРЕСА_4 , який належав ОСОБА_8 . За весь час поки вони були знайомі, свідок разів 6-7 був у ОСОБА_8 в гостях, останній у 2015-2016 році на Різдво. Тоді ОСОБА_8 на здоров`я не жалівся, вони ще за свято випили по чарці, а ОСОБА_6 готувала їжу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що проживає за адресою АДРЕСА_5 він почав проживати з 2003 року, приїхавши у листопаді 2003 року із м.Северодонецьк. Із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вони познайомились у 2004 році та почали дружити сім`ями, як сусіди. Часто бачились, свідок був у ОСОБА_8 на іменинах і там же була і ОСОБА_6 , як його дружина, але точно рік вже не пам`ятає. Свідок також пояснив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 проживали як звичайна сім"я, тримали свині, кури, порались по городу. У 2014 році ОСОБА_8 пішов на пенсію, став хворіти, в нього почали трястися руки, ходити не зміг десь у 2017-2018 році, часто падав, а встати самостійно вже не міг. Свідок також зазначив, що ОСОБА_8 поховала ОСОБА_6 . Востаннє бачив ОСОБА_8 коли той впав, і свідок разом з племінниками ОСОБА_8 , його піднімали.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що ОСОБА_6 прийшла до ОСОБА_8 проживати приблизно у 1993-1995 році. В них було велике господарство: свиноматка, корова. ОСОБА_6 постійно примушувала ОСОБА_8 обробляти город, сапувати його. Спільні кошти складала собі, а потім віддавала своєму синові на автомобіль. У 2014 році у ОСОБА_8 стався інсульт.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив, що відповідачі є його двоюрідними братами, ОСОБА_6 проживала у його дядька ОСОБА_8 у "приймах", постійно бігала до себе додому за іншою адресою, а до дядька прибігала тільки покричати, позабирала консервацію, свиней, ложки. Як тільки дядько помер, то до двору декілька раз приїжджав автомобіль "Газель" та вона все вивозила із двору, а на весні вивезла навіть дрова.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив, що був сусідом ОСОБА_8 , із двору постійно лунали якісь сварки та скандали, які вчиняла ОСОБА_6 . Проживати разом ОСОБА_6 та ОСОБА_8 почали з 2000 -х років, коли точно не пам`ятає. ОСОБА_8 самостійно тримав господарство, качок, кур, а ОСОБА_6 все забирала. Свідок бачив, як у ОСОБА_8 навіть борщу не було, він їв кусочок сала який лишився.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснила, що вона є матір`ю відповідачів. У 1967 році вона вийшла заміж, та вони із чоловіком побудували хату в АДРЕСА_6 . ОСОБА_8 залишився проживати разом із матір`ю в АДРЕСА_1 . Володя одружився із ОСОБА_23 , в них народилась донька, але життя в них не склалося і та поїхала до себе додому до матері десь у с.Жашків. ОСОБА_6 спочатку попросилась у погріб до сусіда ОСОБА_8 - ОСОБА_24 , а потім у такий спосіб познайомилась із ОСОБА_8 , оскільки дві хати були поруч. Проживати із ОСОБА_8 , ОСОБА_6 почала років 8 перед його смертю. Його мати до цього була проти таких відносин. ОСОБА_8 доглядав матір, а коли вона померла, то поховали всі гуртом, свідок йому допомагала. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 часто ходили в гості до ОСОБА_26 та били там її сина, останній не витримав та пішов із дому. Добились до того, що ОСОБА_27 склала заповіт на ОСОБА_6 , але за декілька днів заповіт був анульований. ОСОБА_6 із ОСОБА_8 постійно не проживала, приходила тільки з ранку набирала їжі та верталась до своєї батьківської хати. ОСОБА_8 займався всім господарством, городом. ОСОБА_8 ховали ОСОБА_28 та його сини. Обід проводили у хаті ОСОБА_8 , але готували у будинку ОСОБА_4 ,так як ОСОБА_6 все повивозила із хати. Пам"ятник ОСОБА_8 ставили відповідачі за власні кошти. Все що було у домоволодінні ОСОБА_8 робив самостійно він. ОСОБА_6 у ОСОБА_8 забирала мобільний телефон, щоб той не спілкувався із ОСОБА_28 ОСОБА_8 їй скаржився, що пив таблетки, які давала ОСОБА_6 , але від них йому ставало гірше. Його донька ОСОБА_30 відмовилась при житті приїжджати до батька, казала, що їй нічого не потрібно. Заповіт ОСОБА_8 склав самостійно, і всім наказав про нього не казати ОСОБА_6 . До смерті ОСОБА_8 хворів років з два, в нього був мікроінсульт, але потім розвинулась хвороба Паркінсона. По господарству ОСОБА_8 допомагали п`яниці. Свідок заперечувала, що ОСОБА_8 був у безпорадному стані оскільки, він ще після інсульту їздив на велосипеді, і навіть при хворобі Паркінсона міг сам пересуватися. Свідок зазначила, що не схильна вважати, що в ОСОБА_6 та ОСОБА_8 була сім`я, оскільки в хаті було не прибрано, грязно, ОСОБА_8 був не доглянутий. ОСОБА_6 постійно ходила до ОСОБА_8 щоб накопичити собі грошей, забирала все від ОСОБА_8 , за його рахунок купила невістці автомобіль, а донці квартиру. Колонку били у дворі, то ОСОБА_8 давав гроші, крісло та стінку купувала ще при житті його мати. В таких умовах проживали ОСОБА_6 та ОСОБА_8 приблизно 10 років. Свідок також пояснила, що ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_8 із будинку та двору повивозила все: посуд, каструлі, мотоцикл.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_32 пояснила, що із ОСОБА_4 робила поминальний обід, заказували ритуальні послуги, поминки. Суду також пояснила, що дійсно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не були одружені, але проживали разом близько 15 років за адресою АДРЕСА_1 . Тримали разом господарство, корову, кози, поросята. З ними також проживала і ОСОБА_9 до своєї смерті. Свідок у гостях ОСОБА_8 була останній раз перед Новим роком за рік до його смерті. У 2014 році ОСОБА_8 попав у лікарню, але сам передзвонив і сказав, що з ним все добре, щоб до нього в лікарню не приїжджали. ОСОБА_8 внаслідок хвороби не був безпорадним, ще більш ніж за місяць до смерті займався заготовкою дров. ОСОБА_6 не лишалася у ОСОБА_8 , а йшла додому до себе, так як в неї там залишалась її матір - 80 років, вона їй так сама казала. Свідок суду пояснила, що ОСОБА_8 почав хворіти тільки роки за чотири до смерті, а за рік до смерті вона його бачила як він їхав на велосипеді. Щодо скважини, то вона знає що її робили племінники ОСОБА_8 ще за його життя.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_34 пояснив, що він ОСОБА_8 знає дуже давно, приблизно із 1975 року. Знає, що із першою дружиною у ОСОБА_8 не склалось, і він із с. Жашків повернувся знову в смт. Калита. ОСОБА_8 завжди тримав господарство. Спочатку свідок і не знав, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 проживають разом, а потім почав замічати, що ОСОБА_6 прибіжить до ОСОБА_8 зранку, там "покрутиться" цілий день, а на вечір їхала на велосипеді до себе додому. ОСОБА_8 та ОСОБА_6 проживали разом приблизно 20 років.

Суд вислухавши позивача, представників позивача, відповідачів, представника відповідачів, свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

Відповідно ч .1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч. 1, 2, 3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК Україн и достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 190, та підтверджується поданою копією свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Калитянської селищної ради 10 грудня 2018 року, серії НОМЕР_1 .

10 грудня 2018 року Калитянською медичною амбулаторією загальної практики сімейної медицини видана довідка на померлого ОСОБА_8 , вік 64 роки, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність. Ішемічна хвороба серця. Атеросклеротичний паркінсонізм.

Після його смерті відкрилася спадщина, втому числі і на домоволодіння в АДРЕСА_1 .

30 січня 2019 року ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , з яким вона проживала у цивільних шлюбних відносинах з 1999 року, та який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Також до нотаріальної контори звернулися із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_3 24.01.2019 року, ОСОБА_4 від 24.01.2019 року, а також ОСОБА_7 подавши заяву 20 березня 2019 року.

ОСОБА_7 є донькою померлого ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області 02 лютого 1996 року.

Із спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_8 № 55/2019 року розпочатої 24 січня 2019 року вбачається, що 16 березня 2011 року ОСОБА_8 був складений заповіт на випадок його смерті, яким він заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом буде мати право ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах кожному.

02 січня 2019 року Калитянською селищною радою видана довідка про те, що ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , дійсно здійснювала поховання свого цивільного чоловіка ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 190 від 10.12.2018 року. На день смерті проживали та вели спільне господарство.

В матеріалах справи міститься Акт обстеження місця проживання ОСОБА_6 від 16 січня 2019 року посвідчений в.о.голови, секретарем ради Л.П. Федоровською, за адресою Київська область, вул. Вербова, буд. 24, в якому зазначається, що проведено обстеження, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , він був хворий з 2016 року по 2018 рік. Поховання проводила за свій рахунок ОСОБА_6 . В Акті також зазначається, що ОСОБА_6 проживає за вказаною адресою з 15 січня 1999 року.

15 січня 2019 року Калитянською селищною радою видана довідка виконавчим комітетом Калитянської селищної ради, про те, що ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно на день смерті був постійно зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 .

До матеріалів справи додано рентгенівська спіральна комп`ютерна томографія від 19.02.2014 року на хворого ОСОБА_8 здійснений у Діагностичному центрі "Медівіп". У висновку зазначається, що КТ-дані на користь ГПМК по типу ішемії в корково-субкоркових відділах лобної долі справа (басейн правої СМА) на фоні дисциркуляторно-інволютивних змін головного мозку. КТ або МРТ - контроль в динаміці, а також надана виписка з історії хвороби № 2852/409 за період стаціонарного лікування ОСОБА_8 за період з 19.02.2014 року по 28 лютого 2014 року та виписка із історії хвороби № 8358/721 за період лікування 21 березня 2015 року по 30 березня 2015 року, ультразвукове дослідження № 2681від 30 грудня 2013 року із висновком хронічний холецесто-панкреатит, застій жовчі, але жодний із зазначених доказів не підтверджує ту обставину, що ОСОБА_8 за станом свого здоров`я перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду. Такі обставини не були доведені і поясненнями свідків, які були допитані в судовому засіданні.

В матеріалах справи міститься також довідка видана сімейним лікарем ОСОБА_35 в тім, що покійний ОСОБА_8 , перебував під наглядом сімейного лікаря з приводу гіпертонічної хвороби. 19.02.2014 року переніс інсульт з лівобічним гемінорезом, після чого ще й розвинувся синдром Парксіонізму. Пересувався утруднено, за місяць до смерті став лежачим. При виклику лікаря додому допомагали родичі із транспортом. Мав діагноз: церебральний атеросклероз з гіпертонічною хворобою. Наслідки інсульту (2014 року) з лівобічним гемінорезом. Парксіонізм.

Таким чином в судовому засіданні не доведені обставини, та не надані докази, перебування ОСОБА_8 у безпорадному стані, який би потребував стороннього догляду зі сторони інших осіб, зокрема ОСОБА_6 .

Що стосується наданих до матеріалів справи відповідачами товарного чеку № 21 від 08 грудня 2018 р. про придбання ритуальних товарів для поховання на суму 3674 грн.; накладної № 3 від 08 грудня 2019 року ПП ОСОБА_12 на суму 4660 грн., накладної від 09 грудня 2018 р. ПП ОСОБА_12 на суму 4510 грн. (поминальний обід), накладної від 08 червня 2019 р. ПП ОСОБА_12 (поминальний обід), то вказані докази ані спростовують, а не підтверджують доводи позивача, щодо предмету розгляду вказаної справи.

За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При цьому обов`язковою умовою для визнання того, що вони проживали однією сім`єю, крім власне факту спільного проживання, є несення зі спадкодавцем спільних витрат, ведення спільного бюджету, спільне харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

КпШС УРСР визнавав лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану (частина друга статті 6) і не передбачав правових наслідків спільного проживання чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу.

У пункті 21 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Однак, до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

За таких обставин, суд на підставі зібраних та зазначених вище доказів та на підставі пояснень свідків, дійшов висновку про можливість встановлення факту проживання ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01 січня 2004 року.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`ю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом статей 1258 та 1259 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Отже, зміна черговості спадкування можлива лише у разі спадкування за законом, тобто за умови відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини (частина друга статті 1223 ЦК України).

Оскільки ОСОБА_8 усе належне йому на час смерті майно заповів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то положення статті 1259 ЦК України не можуть бути застосовані до правовідносин сторін, а тому позовні вимоги у цій частині є безпідставними незалежно від того, чи перебував спадкодавець ОСОБА_8 у безпорадному стані.

Таким чином, суд дійшов висновку про встановлення факту проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 08 грудня 2018 року, в частині позовних вимог про зміну черговості права на спадкування ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_8 , надавши їй право на спадкування у першу чергу спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 76 - 80, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволено частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В частині позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Броварська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_7 про зміну черговості права на спадкування ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_8 , надавши їй право на спадкування у першу чергу спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.