Справа № 755/7546/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Гончарука В.П.

за участі секретарів: Гриценко О.І., Краснової І.В., Бондарчук М.В., Юдицького К.О.

за участі учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача ОСОБА_2 ;

відповідача ОСОБА_3 ;

третя особа : ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , що виступає в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ГУЮ в м. Києві треті особи: ОСОБА_6 , приватний нотаріус КМНО Максимкова Ольга Олексіївна, приватний нотаріус КМНО Топілко Оксана Олександрівна про визнання недійсним заповіту та спадкового договору, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним заповіту №1560 від 27 березня 2014 року , складений ОСОБА_8 на користь малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що посвідчений приватним ноатріусом КМНО Максимовою О.О.; визнати недісним заповіт №506 від 7 квітня 2016 року, складений ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом КМНО Топілко О.О.; визнати недійсним спадковий договір №503 від 7 квітня 2016 року укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 та засвідчений приватним нотаріусом КМНО Топілко О.О.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_8 позивач знала понад 20 років.

В 2006 року подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в зв`язку з досягненням похилого віку попросили її піклуватися про них, надавати їм матеріальну допомогу , забезпечувати продуктами харчування, ліками, забезпечувати процес лікування та в подальшому здійснювати витрати пов`язані з ритуальними послугами.

За догляд та піклування про подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_8 останні зобов`язалися заповісти позивачу свою двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

28.10.2006 року спадкодавці ОСОБА_9 та ОСОБА_8 склали на користь позивача два заповіти , за умовами яких кожний з них заповів позивачу по Ѕ частині спірної квартири АДРЕСА_1 .

Позивач належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання щодо догляду за спадкодавцями ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та про зазначену домовленість між позивачем та спадкодавцями ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знали мешканці будинку АДРЕСА_2 , вказаного вище в тому числі і родичі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а саме племінниця ОСОБА_10 , яка допомагала позивачу в догляді за ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та не заперечувала щодо успадкування позивачем спірної квартири АДРЕСА_1 .

На протязі останніх років ОСОБА_9 та ОСОБА_8 почали відвідувати відповідач по справі та третя особа ОСОБА_6 , що орендували квартиру АДРЕСА_4 .

Подружжя ОСОБА_3 достовірно знали, що саме позивач займається доглядом ОСОБА_9 та ОСОБА_8 надає останнім відповідну допомогу, але третя особа ОСОБА_6 здійснила спробу вмовити подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_8 щодо реєстрації своїх малолітніх дітей за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а саме у спірній квартирі АДРЕСА_1 , на що отримали категоричну відповідь та повідомили при цьому, що зазначену спірну квартиру АДРЕСА_1 заповіли позивачу по справі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 , всі витрати пов`язані з похованням, поминальним обідом, встановлення пам`ятника понесла позивач по справі та племінниця ОСОБА_10 .

У встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса КМНО Кухтенко Т.А. з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_9 .

Після смерті чоловіка у ОСОБА_8 став різко погіршуватися стан здоров`я, що були викликані психічними розладами, остання не могла достовірно усвідомлювати значення своїх дій не орієнтувалася в просторі та часі, почали прогресувати психічні розлади, які у ОСОБА_8 були виявлені в 2011 р. та з приводу чого остання проходила курс лікування в денному стаціонарі №3 Київської міської психоневрологічної лікарні №2 з діагнозом неврозоподібний стан, тривожно - депресивний синдром.

Після смерті ОСОБА_9 третя особа ОСОБА_6 стала часто приходи до квартири ОСОБА_8 та приводити своїх малолітніх дітей, зі слів ОСОБА_8 позивачу стало відомо, що 27 березня 2014 р. ОСОБА_6 водила ОСОБА_8 в невідоме місце, де остання підписувала якісь документи, і що це були за документи та в якому місці вона була ОСОБА_8 пояснити не змогла.

В травні місяці 2014 р. позивач та ОСОБА_10 стали вимагати пояснень від ОСОБА_6 щодо підписання документів ОСОБА_8 , на що ОСОБА_6 повідомила, що вона з ОСОБА_8 відвідувала нотаріуса де ОСОБА_8 склала заповіт на користь її дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на частину квартири АДРЕСА_1 , хоча сама ОСОБА_6 повідомляла позивача про психічні розлади у ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 в свою чергу пояснити нічого не змогла з даного приводу, а почала надавати пояснення, що підтверджували той факт, що остання не усвідомлює своїх дій.

Протиправні дії ОСОБА_6 стали підставою для того, що позивач звернулася з заявою про вчинення злочину до правоохоронних органів та з даного приводу було відкрито кримінальне провадження в ході якого була допитана в тому числі і ОСОБА_8 , що заперечувала факт складання заповіту на малолітніх дітей

ОСОБА_6 В послідуючому ОСОБА_6 намагалася контролювати всі дії ОСОБА_8 та усвідомлюючи той факт, що у ОСОБА_8 погіршується психічний стан здоров`я, в зв`язку з чим остання у присутності позивача відвідує медичні заклади, почала залякувати ОСОБА_8 на предмет того, що її хочуть зробити психічно хворою особою та помістити до психіатричної лікарні.

В подальшому маючи за мету заволодіти часткою спірної квартири за участі третьої особи ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_8 7.04.2016 р. була привезена до приватного нотаріуса КМНО Топілко О.О., яка посвідчила заповіт № НОМЕР_1 складеною ОСОБА_8 на користь відповідача ОСОБА_3 , а також спадковий договір №503 від 7.04.2016 р. укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .

Після цього на думку позивача третя особа ОСОБА_6 таємно давала ОСОБА_8 психотропні препарати, що мали вплив на свідомість останньої, ОСОБА_8 останні місяці свого життя перебувала в сонливому стані, була в`яла, також на думку позивача ОСОБА_8 могла вживати спиртні напої.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 померла.

На підставі викладеного позивач вважає, що оспорювані правочини, а саме заповіти та спадковий договір необхідно визнати недійсними в зв`язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_8 на час їх посвідчення не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати внаслідок виявлених у неї психічних розладів та захворювань.

В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволені позову з обставин викладених в позовній заяві при цьому категорично наголошуючи на тому, що починаючи зі смерті чоловіка ОСОБА_9 в спадкодавці ОСОБА_8 став різко погіршуватися психічний стан її здоров`я внаслідок чого остання не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час посвідчення оспорюваних правочинів.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову в повному обсязі, обгрунтовуючи свою позицію тим, що дійсно сім`я ОСОБА_3 подружилася з сім`єю ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 з врахуванням того, що вони жили в одному під`їзді будинку та сім`я ОСОБА_3 часто приходила в гості до подружжя ОСОБА_8 , також останні полюбили їх малолітніх дітей та ставилися до останніх як до своїх внуків, подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_8 разом святкували свята та відповідач разом з третьою особою надавали посильну допомогу ОСОБА_8 .

Будь - яких розладів психічного здоров`я у спадкодавця ОСОБА_8 , що могли б вплинути на її свідомість не було, остання прекрасно розуміла значення своїх дій та віддавала їм оцінку та будь -яких порушень при укладанні ( посвідчені ) оспорюваних правочинів , в тому числі і зі сторони нотаріусів, що посвідчували зазначені договори, не було.

Щодо оспорюваних правочинів то це було волевиявлення ОСОБА_8 та будь - якого примусу щодо останньої як зі сторони відповідача ОСОБА_3 чи третіх осіб до ОСОБА_8 застосовано не було, надавши до суду свої заперечення на позовну заяву.

Аналогічні пояснення в судовому засіданні були надані третьою особою ОСОБА_6 .

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, експертів, дослідивши матеріали справи встановив наступне, що відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Також статтею 13 ЦК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як убачається з матеріалів справи, що подружжю ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в рівних долях належала квартира АДРЕСА_1 ( а.с.15 т.1).

28.10.2006 р. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 складено заповіти на користь ОСОБА_1 , що були посвідчені державним нотаріусом Десятої Київської нотаріальної контори ( а.с.13,14 т.1.).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 у віці 89 років ( а.с.16 т.1).

27.03.2014 року спадкодавцем ОСОБА_8 складено заповіт на малолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є дітьми відповідача ОСОБА_3 ( а.с. 57 т.1).

Крім того, 7 квітня 2016 року спадкодавцем ОСОБА_8 складено заповіт на ОСОБА_3 та 7.04.2016 р. між спадкодавцем ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладається спадковий договір, відповідно до якого останній брав на себе зобов`язання щодо купівлі продуктів харчування, ліків, сплати комунальних послуг та прибирання квартири спадкодавця ОСОБА_8 ( а.с. 59-60 т.1).

Також в даний день 7 квітня 2016 р. приватним нотаріусом КМНО Топілко О.О. посвідчується заява ОСОБА_8 в якій остання стверджує факт, що вона не є обмежено дієздатною чи недієздатною особою та стосовно неї не приймалися будь - які рішення щодо обмеження її дієздатності та на будь - які психічні захворювання вона не хворіє та не перебуває на обліку ( а.с.21 т.2).

ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкодавець ОСОБА_8 померла у віці 91 р. ( а.с. 20 т.1)

Як убачається з матеріалів справи, що витрати на поховання ОСОБА_8 ніс відповідач по справі ОСОБА_3 ( а.с. 111-120 т.1).

Відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 4 серпня 2007 року.

В судовому засіданні були допитані ряд свідків як за клопотанням позивача та відповідача, які в судовому засіданні пояснювали про обставини останніх років життя спадкодавця ОСОБА_8 .

Також в ході судового розгляду судом за клопотанням учасників процесу була витребувана медична документація стосовно спадкодавця ОСОБА_8 , що підтверджувала той факт, що остання проходила лікування в медичних закладах, в тому числі і з психіатричними розладами.

За клопотанням позивача в судовому засіданні була призначена посмертна судово - психіатрична експертиза, відповідно до висновку якої від 10.06.2019 р. за №324 слідує, що ОСОБА_8 за життя та в період посвідчення заповіту від 27.03.2014 р. та спадкового договору від 7.04.2016 р. страждала стійким хронічним психічним розладом у вигляді Органічного ураження головного мозку судинного генезу з вираженим психоорганічним синдромом.

ОСОБА_8 за своїм психічним станом на час посвідчення заповіту від 27.03.2014 р. та спадкового договору від 7.04.2016 р. не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Діагностована неврологом 16.06.2014 р. «дисциркуляторна енцефалопатія (ДЕП) ІІ-ІІІ ст. з інтелектуально - мнестичним та церебрастенічним синдромами» супроводжувалась психічними розладами, що є складовим психоорганічного синдрому, який за ступенем вираженості на час посвідчення заповіту від 27.03.2014 р. та спадкового договору від 7.04.2016 р. позбавляли ОСОБА_8 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ( а.с.118-133 т.3).

Вказаний висновок експертизи в судовому засіданні підтвердив експерт ОСОБА_11 , який категорично наполягав на тому, що в момент посвідчення оспорюваних правочинів спадкодавець ОСОБА_8 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

До даного висновку комісія експертів дійшла на підставі наданих судом медичної документації на ОСОБА_8 та шляхом дослідження показів свідків, що були допитані в судовому засіданні щодо обставин життя ОСОБА_8 .

Суд критично ставиться до пояснень відповідача, його представника та третьої особи ОСОБА_6 , що зазначений висновок експертизи є неповний та необ`єктивним та спростовується висновком фахівця Каніщева А.В. та висновком експеризи №112.

Також відповідачем ОСОБА_3 до суду у відповідності до вимог ст. 106 ЦПК України було надано висновок судово - психіатричної експертизи №112 від 27.08.2020 р., що була проведена експертами Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю» та відповідно до висновків вказаної експертизи вбачається, що ОСОБА_8 за життя в тому числі і в період здійснення юридичних дій ( 27.03.2014 р. та 7.04.2016 р.) страждала на психічний розлад у вигляді помірно виражених когнітивних порушень та емоційні лабільні ( астенічні) розлади органічного генезу ( F06.6,F06.7). Також в неї малося згубне вживання алкоголю ( зловживання зі шкідливими наслідками F10.0).

Ці психічні розлади були виражені в тому ступеню, який не здійснив суттєвого впливу на здатність ОСОБА_8 усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними в період ( 27.03.2014 р. та 07.04.2916 р.), а лише знайшли своє відображення в її поведінці. ОСОБА_8 могла усвідомлювати свої дії та керувати ними в періоди 27.03.2014 р. та 07.04.2016 р. ( а.с. 146-163 т.4).

Також відповідно до висновку даної експертизи вбачається, що спадкодавець за життя та на час посвідчення оспорюваних правочинів страждала на психічні розлади.

Виходячи з вимог ст. ст. 1216, 1217, 1233 1234 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Положеннями ст. 202, ч.2 ст. 203 ЦК України встановлено, що заповіт, як вид одностороннього правочину (дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідними для чинності правочину, серед яких, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно вимог ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Статтею 225 ЦК України встановлено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно роз"ясень, викладених в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" - правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 105 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Виходячи з фактично встановлених судом обставин справи, та наданих доказів щодо них, згідно відомостей, викладених у вказаному акті по проведеній експертизі, суд приходить до висновку про доведеність того, що в момент посвідчення оспорюваних заповіту та договру від 27.03.2014 р. та від 7.04.2016 р. ОСОБА_8 , через психічні захворювання не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що згідно наведених положень ст. 225 ЦК України дає підстави для визнання оскаржуваних правочинів недійсними.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 16, 30, 202, 203, 225, 1216, 1217, 1233, 1234, 1257,1262 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", ст. ст. 141, 209, 258, 259, 264-268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , що виступає в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ГУЮ в м. Києві треті особи: ОСОБА_6 , приватний нотаріус КМНО Максимкова Ольга Олексіївна, приватний нотаріус КМНО Топілко Оксана Олександрівна про визнання недійсним заповіту та спадкового договору задовольнити.

Визнати недійсним заповіт складений ОСОБА_8 27 березня 2014 року на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 4.02.2009 року народження, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Максимовою О.О. , реєстровий номер 1560.

Визнати недійсним заповіт складений ОСОБА_8 7 квітня 2016 року на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Топілко О.О. , реєстровий номер 506.

Визнати недійсним спадковий договір складений укладений 7 квітня 2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Топілко О.О. , реєстровий номер 504.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1920 грн. витрат по оплаті судового збору .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 квітня 2021р.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Треті особи : Приватний нотаріус КМНО Максименко О.О., місце знаходження: м. Київ, вул. Шептицького, буд.24;

Приватний нотаріус КМНО Топілко О.О., місце знаходження: м. Київ, вул. І.Миколайчука, буд.13-а;

Головне управління юстиції в м.Києві, адреса: м.Київ, пров. Музейний 2-д;

ОСОБА_6 , ІПН НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Суддя: