"08" квітня 2021 р. Справа № 363/1413/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Котлярова І.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи від дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Вивчивши заяву та наявні матеріали, встановлено наступне.

Відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, у поданій до суду заяві, заявник в обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки вказує, що дитина проживає разом з нею, перебуває на її утриманні.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аналіз вказаної норми ч. 5 ст. 183 СК України дає можливості дійти висновку, що правом на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу має право той із батьків, або інший законний представник дитини разом з яким вона проживає.

Натомість, до заяви про видачу судового наказу заявником не додано жодних доказів її спільного проживання з малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої просить стягувати аліменти з ОСОБА_2 .

Таким чином, заявником на виконання вимог п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України не додано доказів на підтвердження обставин її спільного проживання разом із дитиною, що за вимогами ч. 5 ст. 183 СК України має значення для вирішення питання про стягнення аліментів на користь заявника.

Крім того, матеріали заяви не містять жодних належних доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються її вимоги про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, тобто заявником не виконано п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявником при поданні заяви про видачу судового наказу, порушено вимоги статті 163 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи викладене у видачі судового наказу слід відмовити.

Положенням ч. 1 ст. 166 ЦПК України визначено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вишгородського районного суду Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя І.Ю. Котлярова