Єд. унік. № 243/1175/21
Провадження № 2/243/977/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

12 квітня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

за участю секретаря Бочарової М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4 , зацікавлена особа: служба у справах дітей Слов`янської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2021 року представник позивача звернувся до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що позивач є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача ОСОБА_3 та їх спільні діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачі з травня 2014 року не проживають у квартирі, особистих речей в житлі не мають. Оскільки відповідачі близько шести років не мешкають у вказаній квартирі, а їх реєстрація в квартирі створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власника майна, вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнали у повному обсязі.

Представник служба у справах дітей Слов`янської міської ради надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив врахувати рішення комісії з питань захисту прав дитини органу опіки та піклування Слов`янської міської ради від 24.02.2021 року.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне.

ОСОБА_1 на праві власності належить житлова квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В. 30.07.2013 року (а.с.10).

Як вбачається з тексту договору купівлі продажу, спірне житлове приміщення було придбано ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 , а тому, у відповідності до вимог ст. 60 СК України, останній також є власником частини цієї квартири і має рівні з позивачем права на володіння цим житлом.

Стаття 317 ЦК України встановлює, що власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Таким чином, суд позбавлений вирішити питання про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування спірним житлом та відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

З довідки, що видана КП Слов`янської міської ради «Керуюча компанія №4» від 08.02.2021 року, слідує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20).

Згідно акту від 26.01.2021 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Лісний» Кошель В.В., вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з травня 2014 року по теперішній час не мешкають у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.23).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст. ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

За змістом ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, враховуючи повен визнання відповідачами позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання стосовно визнання неповнолітнього ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, суд виходить з наступного.

Частиною 2,3 ст. 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

В силу ст. 160 СК України місце проживання дитини визначається по місцю проживання батьків.

Неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.

Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками.

Інтереси дитини даним рішенням не порушуються з огляду на те, що неповнолітній ОСОБА_4 у спірній квартирі не мешкає, так саме, як і його батько, який разом з дитиною має пості1йно місто мешкання у м. Відень Австрії. Залишення неповнолітнього зареєстрованими у спірному будинку суперечило б змісту ст.9 Конвенції про права дитини та ст.160 СК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 залишив постійне місце проживання разом зі своїм батьком ОСОБА_3 , який не заперечує проти визнання дитини такою, що втратила право користування житлом, та така позицію повністю погоджується з позицією позивачки, яка є матері дитини, суд вважає, що ОСОБА_4 слід також визнати такими, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Вказаний висновок погоджується з позицією

Виходячи з вищевикладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 81, 82, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 346, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , зацікавлена особа: служба у справах дітей Слов`янської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков