Справа № 161/6810/21
Провадження № 2/161/2373/21
У Х В А Л А

14 квітня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Домінанта» про визнання правочинів недійсними та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом, разом із яким подав заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що предметом позову є матеріально-правова вимога до відповідачів, встановлення факту нікчемності правочину і визнання права власності на майно як наслідок нікчемності правочину. Під таким майном розуміється 2/5 частки в приватному підприємстві «Виробничо-комерційна фірма «Домінанта» (далі ПП ВКФ «Домінанта») в тому числі й активи належні підприємству.

2/5 частки у ПП ВКФ «Домінанта» включає в себе усі види майна призначені для його діяотності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, доходи від діяльності, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права станом на момент вчинення нікчемного правочину.

Зазначає, що станом на сьогодні у відповідача ОСОБА_2 наявні всі правомочності щодо розпорядження майном ПП ВКФ «Домінанта», а тому існує ризик відчуження або вчинення інших дій (наприклад обтяження, розтрата тощо) щодо вказаного майна. Невжиття заходів забезпечення позову несе в собі реальну загрозу неналежного виконання можливого рішення суд про задоволення позову та тривале поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Посилаючись на викладене, просить суд, вжити заходів забезпечення позову, а саме:

1.Заборонити ОСОБА_2 відчужувати (продавати, дарувати, обмінювати, вносити як заставу чи передавати в іпотеку) ПП ВКФ «Домінанта».

2.Заборонити ОСОБА_2 перетворювати ПП ВКФ «Домінанта» в корпоративне, шляхом поділу статутного капіталу на частки та відчужувати (продавати, дарувати, обмінювати, вносити як заставу чи передавати в іпотеку) частку чи її частину, заборонити збільшення чи зменшення розміру статутного капіталу ПП ВКФ «Домінанта».

3.Накласти арешт на все майно (основні засоби, нерухоме та рухоме майно) ПП ВКФ «Домінанта».

4.Накласти арешт на всі немайнові права належні ПП ВКФ «Домінанта».

5.Накласти арешт на грошові кошти (в будь-якій валюті), належні ПП ВКФ «Домінанта» та розміщені в банках чи інших фінансових установах, а також на кошти в готівці, накласти арешт на інші цінності належні ПП ВКФ «Домінанта».

6.Заборонити розпоряджатися доходами отриманими ПП ВКФ «Домінанта» від ведення господарської діяльності, за виключенням: розпорядження доходами з метою виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів до бюджету, розпорядження з метою сплати комунальних платежів, усунення аварій чи інших непередбачуваних ситуацій, сплати фінансових зобов`язань, що виникли до моменту забезпечення позову.

7.Заборонити ПП ВКФ «Домінанта» брати кредити чи позики у банках чи інших фінансових установах.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи .

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та додані до неї докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Арештовані кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, а також наявність рухомого та нерухомого майна, на яке просить накласти арешт заявник, його вартість, перелік немайнових прав надаються суду заявником.

Так заявник просить, суд накласти арешт на все майно (основні засоби, нерухоме та рухоме майно) ПП ВКФ «Домінанта», на всі немайнові права належні ПП ВКФ «Домінанта», на грошові кошти (в будь-якій валюті), належні ПП ВКФ «Домінанта» та розміщені в банках чи інших фінансових установах, а також на кошти в готівці, накласти арешт на інші цінності належні ПП ВКФ «Домінанта», без переліку якого саме майна, де воно знаходиться та чи належить ПП ВКФ «Домінанта», що не відповідає вимогам п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України.

Заявник, не зазначає на які саме немайнові права ПП ВКФ «Домінанта», слід накласти арешт.

Окрім цього заявник не виконав вимоги цивільно-процесуального законодавства, зокрема, не вніс пропозицій щодо зустрічного забезпечення, відповідно до вимог статті 154 ЦПК України.

Заявник просить не застосувати заходи зустрічного забезпечення позову, у зв`язку з його недоцільністю.

Право суду вимагати від особи зустрічного забезпечення гарантоване ст. 151 ЦПК України, де визначено, що заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Суд роз`яснює заявнику, що питання про застосування зустрічного забезпечення вирішується судом, на заявника покладається обов`язок запропонувати зустрічне забезпечення.

Таким чином, пропозиція не застосовувати зустрічне забезпечення так як і відсутність необхідності зустрічного забезпечення не є пропозицією зустрічного забезпечення у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен враховувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнить або навіть унеможливить таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Разом з тим, при розгляді заяви про забезпечення позову, накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, грошові кошти на майно особи, яка не є відповідачем у справі, неможливо.

Заявник ОСОБА_1 у своїй заяві просить забезпечити позов щодо майнових та немайнових прав особи, а саме ПП ВКФ «Домінанта», яка не є відповідачем у справі.

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову заявнику у зв`язку з недотримання вимог ст.151 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.150-151, 153, 154 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Домінанта» про визнання правочинів недійсними та визнання права власності повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта