ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м.Суми

Справа №579/2040/20

Номер провадження 22-ц/816/592/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 01 лютого 2021 року, ухвалене у складі судді Кибець І.А., в приміщенні Кролевецького районного суду Сумської області, повний текст судового рішення складено 01 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 08 липня 2016 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Так як відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором банк просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка станом на 26 жовтня 2020 року становить 13255 грн 57 коп., з яких: 9808 грн 11 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0 грн 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 9808 грн 11 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 3447 грн 46 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0 грн 00 коп. - нарахована пеня; 0 грн 00 коп. - нарахована комісія та стягнути судові витрати.

Кролевецький районний суд Сумської області заочним рішеннямвід 01 лютого 2021 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовив.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, судом неповно встановлено обставини справи, порушено норми процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком. Форма договору повністю узгоджується з положеннями ст.ст. 207, 639, 642 ЦК України.

Відповідачем не заявлялися вимоги про визнання вказаного кредитного договору недійсним або нікчемним.

Зазначає, що на картку був встановлений кредитний ліміт 5000 грн. Перевищення встановленого кредитного ліміту сталося через те, що до перевищення кредитного ліміту відповідач скористався послугою «Миттєва розстрочка». Оскільки він скористався послугою «Митттєва розстрочка» до перевищення кредитного ліміту та після цього не здійснював внесення грошових коштів на погашення заборгованості понад кредитний ліміт, то щомісячні списання грошових коштів продовжувались до повного розрахунку за товар. Внаслідок таких дій відповідача встановлений кредитний ліміт за карткою був перевищений. З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку прослідковується, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував щомісячний платіж, а тому заборгованість за тілом кредиту і стала простроченою.

Наголошує на тому, що виписка по картковому рахунку є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту. Суд першої інстанції не дослідив належним чином наданий позивачем розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку. Відповідачем не спростовано розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту та доводи позивача щодо отримання, використання, в т.ч. і погашення кредитних коштів, а тому банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, про що зазначено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.

Стосовно стягнення заборгованості за простроченими відсотками, зазначає, що 06 серня 2018 року відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому визначено умови кредитування в тому числі процентна ставка у пільговий період та при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту, штраф за прострочення платежів. Даний паспорт споживого кредиту за формою та змістом відповідає вимогам, які до нього ставляться, тобто сторони досягли домовленості щодо всіх істотних умов договору позики (кредиту). Тому вважає, що сторони погодили нарахування відсотків, а судом першої інстанції було безпідставно відмовлено в цій частині позову.

Відповідач правом на подачу відзиву у встановлений судом строк не скористався.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг 08 липня 2016 року підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а. с. 14).

До заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а. с. 17-54).

Відповідно до довідки банку ОСОБА_1 отримав наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 (дата відкриття - 22 жовтня 2017 року, термін дії 10/21), № НОМЕР_2 (дата відкриття - 06 листопада 2018 року, термін дії - 09/22) (а. с. 12).

Також АТ КБ «ПриватБанк» надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 : старт карткового рахунку - 22 жовтня 2017 року ( НОМЕР_1 ); зміна кредитного ліміту - 15 березня 2018 року, кредитний ліміт 2100 грн (встановлення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту - 26 вересня 2018 року, кредитний ліміт 4000 грн ( збільшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту - 06 листопада 2018 року, кредитний ліміт 5000 грн (збільшення кредитного ліміту), зміна кредитного ліміту - 13 травня 2019 року, кредитний ліміт 0 грн (зменшення кредитного ліміту) (а. с. 13).

Банком надано виписку з банківського карткового рахунку ОСОБА_1 (а. с. 63-64).

06 серпня 2018 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту (а. с. 15-16).

Відповідно до розрахунку АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 08 липня 2016року станом на 26 жовтня 2020 року становить 13 255 грн 57 коп., з яких: 9808 грн 11 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0 грн 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 9808 грн 11 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 3447 грн 46 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0 грн 00 коп. - нарахована пеня; 0 грн 00 коп. - нараховано комісії (а. с. 9-11).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в наданій анкеті-заяві ОСОБА_2 відсутні істотні умови кредитного договору, які є обов`язковими відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України та відповідно до яких суд мав би встановити суму кредиту та наявність заборгованості за даним кредитом.

Проте повністю погодитися з такими висновками місцевого суду не можна, оскільки суд дійшов їх неповно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи та з направильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

В анкеті-заяві процентна ставка не зазначена, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08 липня 2016 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена, зокрема, у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Вказане узгоджується з висновками щодо застосування відповідних норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Стосовно доводів апеляційної скарги, що процентна ставка передбачена Паспортом споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, колегія суддів зазначає наступне.

Свої вимоги АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовує тим, що кредитний договір укладено з відповідачем на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, підписаної ОСОБА_1 08 липня 2016 року. В свою чергу наданий Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем 06 серпня 2018 року. Також з розрахунку заборгованості та виписки з рахунку вбачається, що відповідач почав користуватися кредитними коштами з 15 березня 2018 року, тобто ще до підписання вказаного паспорту споживчого кредиту. Відтак, колегія вважає, що позивач не довів, що підписаний відповідачем 06 серпня 2018 року паспорт споживчого кредиту є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання 08 липня 2016 року анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Відтак, відсутні підстави для стягнення заборгованості за простроченими відсотками.

Щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту, колегія суддів виходить з наступного.

З наданих банком розрахунку заборгованості та виписки з банківського рахунку, яка за своєю суттю є первинним банківським документом, вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, зокрема, знімав кошти в банкоматах, розплачувався карткою в магазинах, скористався послугою «Миттєва розстрочка», а також вчиняв дії спрямовані на часткове погашення заборгованості. Колегія суддів вважає що вказаний розрахунок та виписка є належними доказами на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, а висновки місцевого суду щодо недоведеності отримання відповідачем кредитних коштів є помилковими.

Також слід зазначити, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 08 липня 2016 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Банк при зверненні до суду просив стягнути 9788 грн 11 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту. Проте, з розрахунку заборгованості (4-та колонка розрахунку) вбачається, що банк за рахунок тіла кредиту погашав відсотки, розмір та порядок нарахування яких сторони в письмовому вигляді не погоджували. Таким чином позивач безпідставно збільшив тіло кредиту за рахунок відсотків.

Також з розрахунку заборгованості вбачається, що витрати відповідачем кредитних коштів (3-тя колонка розрахунку) становлять 14 807 грн 24 коп., а загальна сума коштів внесена ним на погашення кредитної заборгованості становить 10 610 грн 28 коп. (міститься під розрахунками банку: 7365 грн 58 коп. - спрямовано банком на погашення заборгованості за тілом кредиту, 2244 грн 70 коп. - на погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту, 1000 грн 00 коп. - на погашення заборгованості за простроченими відсотками).

Відтак, підлягає стягненню сума фактично отриманих, але не повернутих коштів в розмірі 4216 грн 96 коп. (14 827 грн 24 коп. - 10 610 грн 28 коп.).

Отже, виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 08 липня 2016 року в сумі 4216 грн 96 коп.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже пропорційно до задоволеної частини позовних вимог та вимог апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви - 668 грн 70 коп. та за подання апеляційної скарги - 1003 грн 06 коп.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 01 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 липня 2016 року в сумі 4216 гривень 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 668 гривня 70 копійок.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1003 гривні 06 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук