Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Писанець Н.В.,

секретаря судового засідання Гурової Л.Л.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старогнатівської сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Старогнатівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_2 . За життя, 11.12.2008 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала позивачеві ОСОБА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки для його обслуговування, а також відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Старогнатівської сільської ради площею: 0,4818 га, 5,2426 га, 0,7343 га, 5,940 га, 1,930 га та належали померлій на підставі державних актів. 19.03.2013 року позивач звернулась до Тельманівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри. 16.12.2013 року позивачеві було видано свідоцтво про право на спадщину на будинок по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку для його обслуговування. 07.10.2020 року позивач звернулась до Бойківської (Тельманівської) державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю спадкової справи, оскільки весь архів нотаріальної контори залишився на непідконтрольній українській владі території.

Просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: площею 7,870 га, кадастрові номери :03:000:0300 та :04:000:0504; площею 0,4818 га кадастровий номер :04:000:0503; площею 5,2426 га кадастровий номер :03:000:0299; площею 0,7343 га кадастровий номер :04:000:0674, що розташовані на території Старогнатівської сільської ради Волноваського району Донецької області.

Позивач в судове засідання не з`явився, просила справу слухати у її відсутність (а.с. 2).

Представник відповідача Старогнатівської сільської ради в судове засіданні не з`явився, просив справу слухати за відсутності представника, погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 ( а.с. 22).

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна сестра позивача по справі - ОСОБА_2 , про що свідчать дані свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданого 22.01.2013 року виконкомом Старогнатівської сільської ради Тельманівського району Донецької області. При цьому спорідненість позивача та спадкодавця підтверджено змістом заповіту, складеного ОСОБА_2 11.12.2008 року, зареєстрованого секретарем Старогнатівської сільської ради в реєстрі за №702 (а.с.4-5).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 047744 від 07.09.2004 року ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки площею 7,870 га, що розташована на території Старогнатівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0300 та :04:000:0504 (а.с.6).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 805153 від 23.04.2009 року ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки площею 0,4818 га, що розташована на території Старогнатівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:0503 (а.с.7).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 805152 від 23.04.2009 року ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки площею 5,2426 га, що розташована на території Старогнатівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0299 (а.с.8).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 605154 від 23.04.2009 року ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки площею 0,7343 га, що розташована на території Старогнатівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:0674 (а.с.9).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.10.2020 р. за № 105/02-31 нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутністю можливості встановити коло спадкоємців( а.с. 10).

Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. ст. 1216 та 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплені заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Право приватної власності на землю набувається і реалізується громадянами та юридичними особами виключно відповідно до закону. Підстави та умови набуття цих прав передбачені у главі 19 розділу 1У ЗК України.

Відповідно до ст. 116, ст. 118 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 126 цього Кодексу (в редакції чинній на час виникнення передбачених статтею 118 ЗК України) встановлено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України, а право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Отже, виникнення права власності на земельну ділянку, пов`язується з наявністю трьох різних за змістом і проявом у часі юридичних фактів: одержання державного акту на право власності на землю, державна реєстрація цього документу, встановлення меж земельної ділянки в натурі.

В подальшому в ст. 126 ЗК України були внесені відповідні зміни щодо набуття права власності на земельну ділянку, зокрема встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України « Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 р. № 3613-У1 кадастровий номер земельної ділянки- індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів про право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затверджена наказом Держкомзему від 04.05.1999р. № 43, яка регламентувала порядок видачі державних актів, втратила чинність.

З 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються. З 01 січня 2013 року право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Саме з цього часу введений в дію електронний земельний кадастр під офіційною назвою «Автоматизована система державного земельного кадастру» ( АС ДЗК).

Згідно з п. 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 р. № 105112 відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 34, ч. 2 ст. 48, ст.ст. 66-68 Закону України «Про нотаріат» обов`язок щодо встановлення спадкового майна, кола спадкоємців та видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно покладений на органи нотаріату.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину , у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 67 Закону України « Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Статтею 16 ЦК України встановлено,що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК визнання права є одним із способів цивільних прав та інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів або наявністю розбіжностей в таких документах, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки спірні земельні ділянки на праві власності належали ОСОБА_2 на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку, а позивач ,в свою чергу, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте не оформив спадкові права через наявність вищезазначених перешкод, та, враховуючи той факт, що у позивача були вичерпані всі можливості одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину внаслідок чого його цивільне право підлягає захисту в цивільному порядку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16,1216,1223,1265,1268,1297 ЦК України, ст.ст. 116,118,126 ЗК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування», , ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Старогнатівської сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку 7,870 га, що розташована на території Старогнатівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0300 та :04:000:0504, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку 0,4818 га, що розташована на території Старогнатівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:0503 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку 0,7343 га, що розташована на території Старогнатівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:0674 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку 5,2426 га, що розташована на території Старогнатівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0299 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.В. Писанець