Справа № 203/4808/20
Провадження № 2-о/0203/11/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Дьоміної А.Д.,

за участі:

представника заявника Дрожак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Третя дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

встановив:

29.12.2020 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 (далі заявник), заінтересована особа: Третя дніпровська державна нотаріальна контора, в якій заявник просить суд:

- встановити факт належності ОСОБА_1 договору купівлі-продажу 55/100 частин житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , від 14 листопада 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді К.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № І-5289.

І. Стислий виклад позиції заявника та представника заінтересованої особи.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді К.Г., йому належить 55/100 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Під час спроби розпорядитися належним йому нерухомим майном, нотаріус повідомила, що здійснити будь-який правочин чи іншим способом розпорядитись своєю власністю він не має права, оскільки під час посвідчення зазначеного вище договору купівлі-продажу в написанні його імені та по батькові були допущені помилки, у зв`язку з чим такі відрізняються від даних, зазначених в паспорті. Тому заявник не має можливості розпорядитися його майном як власник. Так, як зазначив заявник, під час посвідчення вказаного вище договору-купівлі продажу на другій сторінці невірно указано його по батькові, бо замість вірного на українській мові: « ОСОБА_2 » зазначено невірно: « ОСОБА_3 ». Також, як зазначив заявник, була допущена помилка в імені « ОСОБА_4 » та зазначено невірно « ОСОБА_5 » в перекладі з російської мови.

З огляду на викладене, заявник змушений звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документа, а саме: договору купівлі-продажу 55/100 частин житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , від 14 листопада 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді К.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № І-5289.

У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, та просила суд задовольнити її у повному обсязі. Також представник заявника пояснила обставини та мету звернення до суду з заявою таким чином, як про це зазначено вище.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 04.01.2021 року було відкрито провадження в цивільній справі в порядку окремого провадження та призначено заяву до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 28.01.2021 року було задоволено клопотання представника заявника та витребувані у Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, у Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області відомостей.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду заяви, що підтверджується матеріалами справи, проте надав суду письмове клопотання про розгляд заяви за його відсутності. Крім того, на виконання ухвали суду від 28.01.2021 року представник Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори зазначив, що заявник не звертався до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори наприкінці 2020 року з питання допущення помилки у зазначенні його прізвища, імені чи по батькові при посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна.

З урахуванням положень ст.ст. 211, 223 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності представника заінтересованої особи.

Під час розгляду справи судом були заслухані пояснення представника заявника, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

30.03.2021 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за відомостями з договору купівлі-продажу 55/100 частин житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , від 14 листопада 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді К.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № І-5289, покупцем вказаний громадянин ОСОБА_1 йович (за відомостями з відмітки про державну реєстрацію договору прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено мовою оригіналу (російська мова): « ОСОБА_6 ») (а.с.8-9).

Разом з тим, в ході судового розгляду заяви було встановлено, що вірним прізвищем, іменем та по батькові заявника є ОСОБА_1 евич, а зазначення у вказаному вище договорі прізвища, імені та по батькові заявника ОСОБА_1 йович (мовою оригіналу (російська мова): « ОСОБА_6 ») в частині зазначення імені та по батькові відбулось внаслідок допущеної при перекладі помилки. Це підтверджується засвідченими копіями: державного акту на право приватної власності на землю, виданого громадянину України Сташевському ОСОБА_7 вичу від 02.08.2000 року № 030778 на земельну ділянку, яка розташована на території АДРЕСА_1 ; технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого 16.07.2015 року на ім`я ОСОБА_1 ; свідоцтва про народження, яке видано 04.06.1956 року № НОМЕР_1 , де вірно зазначено прізвище, ім`я та по батькові мовою оригіналу (російська мова): « ОСОБА_6 »; свідоцтва про народження доньки заявника: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке видане 11.10.1990 року, в якому її батьком зазначено (прізвище, ім`я та по батькові заявника мовою оригіналу російська мова): « ОСОБА_6 »; свідоцтва про народження доньки заявника: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке видане 11.10.1990 року, в якому її батьком зазначено (прізвище, ім`я та по батькові заявника мовою оригіналу російська мова): « ОСОБА_6 »; паспорту громадянина України, який видано 05.09.1996 року Красногвардійським РВУМВС України в Дніпропетровській області; довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_2 , в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові заявника: ОСОБА_1 вич; довідкою Міського державного комунального підприємства «Земград» від 13.01.1997 року № 165, яка була видана на ім`я ОСОБА_1 (російською мовою: « ОСОБА_6 ») (а.с.6-18).

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до пункту 5 частини 2 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до пункту 12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

V. Висновки суду за результатами розгляду заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.

Аналіз викладеного вище вказує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 це одна й та сама особа, а під час перекладу було допущено помилку у зазначенні імені та по батькові заявника ОСОБА_10 (мовою оригіналу (російська мова): ОСОБА_11 ), замість вірного ОСОБА_12 . У ході судового розгулу заяви була встановлена належність ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , договору купівлі-продажу 55/100 частин житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , від 14 листопада 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді К.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № І-5289. Встановлення цього факту є необхідним заявнику з метою розпорядження належним йому нерухомим майном, придбаним за вказаним договором купівлі-продажу.

Отже, суд, враховуючи встановлені обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, вислухавши у судовому засіданні пояснення представника заявника, проаналізувавши норми законодавства України, дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України, у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, тому сплачений заявником судовий збір у розмірі 420,40 грн (квитанція про сплату № 82709 від 28.12.2020 року) їй не відшкодовується.

Керуючись статтями 3-8, 10, 18, 76-89, 95, 258, 259, 263, 264, 265, 294, 315-319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), заінтересована особа: Третя дніпровська державна нотаріальна контора (місцезнаходження: 49006, м. Дніпро, вул. Робоча, 22А; ) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , договору купівлі-продажу 55/100 частин житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , від 14 листопада 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді К.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № І-5289.

Судові витрати зі сплати судового збору у справі не відшкодовуються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене 09.04.2021 року.

Суддя Ф.М. Ханієва