Справа № 447/1037/20 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/811/2320/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Іванова О.О.

Розглянувши без участі учасників цивільну справу № 447/1037/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 19 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,- суд

в с т а н о в и в :

14.04.2020 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року їхньому з відповідачем сину ОСОБА_3 виповнилося 18 років, однак він продовжує навчання у Львівському національному медичному університеті імені Данила Галицького на бюджетній основі денної форми навчання, тому не може самостійно отримувати заробіток для свого проживання та навчання, потребує допомоги батьків.

Так як відповідач не надає такої допомоги, просить ухвалити рішення про стягнення 1 500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або ј частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення 23-х років.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 19 червня 2020 року позов задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 на час його навчання у Львівському національному медичному університеті імені Данила Галицького у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.04.2020 року, але не довше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840, 80 грн. в дохід держави.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням вимог ст.ст. 263-264 ЦПК України.

При ухваленні рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права полягає в тому, що суд не врахував постанову КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19, постанову КМУ від 22 квітня 2020 року, від 22.07.2020 року відповідно до якої з 12.03.2020 року до 31.08.2020 року в Україні запроваджено карантин через спалах у світі коронавірусної інфекції, з метою попередження розповсюдження захворюваності, спричиненої COVID-19. Внаслідок вище зазначеного, він не зміг надати суду Відзив на апеляційну скаргу, оскільки в порушення норм ЦПК України, суд не надав йому такої можливості, не продовжив строки на час дії карантину.

Судом в порушення вимог ст.182 Сімейного кодексу України (далі СК) не досліджено всі обставини справи.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити повністю.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) позивачем ОСОБА_2 надано суду Відзив на апеляційну скаргу.

У Відзиві позивач ОСОБА_2 зазначає, що не погоджується з доводами апеляційної скарги. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить таке залишити без змін.

Сторони по справі та їх представники в судове засідання не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (додано до матеріалів справи).

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами частини першої статті 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 від 16.10.2001 року. ( а.с.7).

Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей : син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки № 359 від 04.03.2020 року ОСОБА_3 є студентом 1-го курсу медичного факультету №2 Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького. Термін навчання до 30 червня 2025 року. (а.с.8).

Із відомостей Відзиву на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 зазначає, що дочка ОСОБА_6 також є студенткою КЗ ЛОР «Самбірський фаховий медичний коледж», однак така є неповнолітньою та відповідач зобов`язаний сплачувати їй аліменти відповідно до cудового наказу Миколаївського районного суду Львівської області від 11.05.2018 року.

Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

За приписами статті 199 СК якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З матеріалів справи встановлено, що діти проживають з позивачем, відповідач ухиляється надавати матеріальну допомогу на час навчання сина у медичному університеті.

Доказів неможливості матеріального утримання дітей відповідачем суду не надано.

Як встановлено із матеріалів справи відповідач 1980 року народження, працездатний, протипоказань чи обмежень до окремих видів робіт немає. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах станом на 03.11.2020 року розмір заборгованості по аліментах становить 1228, 84 грн..

Із відомостей Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 періодично працює, з нього стягуються внески до Пенсійного фонду, а також інші податки та військовий збір. (а.с.43-44).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач ОСОБА_1 може сплачувати аліменти на час навчання сина ОСОБА_5 у Львівському національному університеті імені Данила Галицького.

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Посилання апелянта на постанови КМУ щодо запобігання поширенню коронавірусної інфекція на території України, що було йому перешкодою для надання відзиву на позовну заяву, суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою КМУ від 04.05.2020 року №343 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів КМУ» внесено зміни до постанови КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-СоV-2 та відповідно до пункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Постановою КМУ від 20.05.2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co-V-2 та етапів послаблення протиепідемічних заходів» запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м.Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньо обласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 перевезення пасажирів метрополітеном.

Враховуючи вище наведене та той факт, що відповідач ОСОБА_1 вже 19.05.2020 року отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви, тобто в період послаблення карантинних заходів, такий мав можливість подати відзив на позовну заяву особисто чи через поштовий або електронний зв`язок.

Відповідачем не надано доказів, що він намагався подати відзив на позовну заяву, однак йому в цьому відмовили.

Європейський Суд з прав людини у справі «Рябих проти України» (заява № 52854/99, рішення від 24.07.2003 р.п.52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008, пункт 40) прописав, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки».

За змістом частини першої статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК).

Враховуючи те, що судом першої інстанції належно встановлені фактичні обставини справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що Ухвалою Львівського апеляційного суду про відкриття провадження у справі від 05 листопада 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору у розмірі 1260 грн. до ухвалення рішення апеляційним судом, тому відповідно до ст. 141 ЦПК зазначений судовий збір підлягає стягненню в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 19 червня 2020 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 (1980 року народження, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , моб.тел. НОМЕР_3 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1 260 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2021 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк