Справа № 308/4681/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данка В.Й.,

за участі секретаря Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського районного відокремленого підрозділу Українського товариства мисливців і рибалок про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу:

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить: поновити його на роботі на посаді єгеря Ужгородського районного відокремленого підрозділу Українського товариства мисливців і рибалок; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.04.2020 до дня поновлення на роботі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 05.04.2008 він працював на посаді єгеря Ужгородського районного відокремленого підрозділу Українського товариства мисливців і рибалок. 15.04.2020 наказом № 1-к його було звільнено із вказаної посади відповідно до Рішення № 1 від 31.01.2020 засідання ради Ужгородського РВП УТМР у зв`язку зі скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Своє звільнення позивач вважає незаконним, оскільки рада районної організації товариства не наділена повноваженнями з питань зміни штатних розписів, що випливає з п. 6.6 Статуту Громадської організації «Українське товариство мисливців і рибалок». Окрім того, із двох штатних посад єгеря, вирішено було звільнити саме його. Вважає, що при вирішенні питання про скорочення чисельності працівників мав перевагу, як більш кваліфікований працівник. Також, керівництвом організації, всупереч роз`яснень органів Держпраці, жодного техніко-економічного обґрунтування причин, втім і економічно обґрунтованого наказу про необхідність внесення змін у структуру і штатний розпис установи, складено чи видано не було. Позивач переконаний, що при вирішенні питання про його звільнення голова організації діяв відносно нього упереджено. Незважаючи на обізнаність про факт існування у нього інвалідності третьої групи, товариством все ж було прийнято рішення про звільнення його з посади єгеря.

У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечує, просить відмовити у його задоволенні.

У поданому відзиві Ужгородський районний відокремлений підрозділ Українського товариства мисливців і рибалок вказував на те, що прийняття рішення про скорочення штатної одиниці та звільнення позивача відбулося із дотриманням вимог трудового законодавства, а тому підстав для задоволення позову немає. Так, наказом Закарпатської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок № 24-г від 08.08.2018 «Про передачу повноважень по кадровій роботі Ужгородській райорганізації УТМР», повноваження щодо кадрової роботи було передано та покладено на голову президії Ужгородської районної організації УТМР Логіна М.М. Вказаний наказ є законним, чинним та ніким не скасованим. Більше того, питання штатного розпису працівників апарату та видання організаційно-розпорядчих наказів із всіх питань кадрової діяльності товариства віднесені до повноважень голови президії ради районної організації УТМР, що діє зі статусом юридичної особи пунктом 6.10.1 Статуту громадської організації «Українське товариство мисливців і рибалок». Підприємство, установа, організація, тобто роботодавець (яким в даному випадку є товариство) має право самостійно визначати організаційну структуру, а також встановлювати чисельність працівників і штатний розпис. В даному випадку, підставою для прийняття рішення президії від 31.01.2020 № 1 та, як наслідок, затвердження акту ревізії за 2019 рік став фінансовий стан організації. Як випливає зі змісту позову, позивач виключно не погоджується з фактично затвердженим штатним розписом, однак жодним чином не доводить незаконність наказу щодо його звільнення.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, з 05.04.2008 позивач працював на посаді єгеря Ужгородської райорганізації УТМР.

31.01.2020 Рішенням № 1 засідання ради Ужгородського РВП УТМР вирішено, в тому числі, в зв`язку з складним фінансово-економічним станом та мінусовим балансом за 2019 рік та, виходячи з матеріалів мисливського впорядкування з кількісного складу єгерської служби, внести зміни до штатного розпису, скоротити з 15 квітня 2020 року посаду єгеря 0,5 ставки посадового окладу. Попередити єгеря ОСОБА_1 про звільнення з роботи в зв`язку з скороченням посади єгеря з 15 квітня 2020 року. Про прийняте рішення поставити до відома Закарпатську обласну раду УТМР.

Як випливає з матеріалів справи, мінусовий баланс організації підтверджується наданою відповідачем Довідкою № 18 від 03.06.2020.

04.02.2020 наказом Ужгородського районного відокремленого підрозділу Українського товариства мисливців і рибалок № 4 «Про скорочення штату працівників» вирішено внести зміни до штатного розпису Ужгородського районного відокремленого підрозділу УТМР, скоротивши з 15 квітня 2020 року посаду єгеря з посадовим окладом 0,5 ставки. Попередити ОСОБА_1 персонально про можливе звільнення з роботи у зв`язку з скороченням посади єгеря з 15 квітня 2020 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП та неможливість його подальшого працевлаштування. Судом встановлено, що з вказаним наказом позивач був ознайомлений 10.02.2020.

Твердження позивача щодо відсутності у ради районної організації товариства повноважень з питань зміни штатних розписів спростовується наявними в матеріалах справи: Наказом Закарпатської облорганізації УТМР № 24-Г від 08.08.2018, Актом прийому-передачі особистих справ працівників Ужгородської райорганізації УТМР з облорганізації УТМР в Ужгородську рай організацію УТМР станом на 08.08.2018, а також витягом із Статуту Громадської організації «Українське товариство мисливців і рибалок» (підпункти 6.10.1 «в» та 6.10.1 «л» пункту 6.10).

Щодо посилання позивача на ненадання техніко-економічного обґрунтування причин внесення змін у структуру і штатний розпис установи, то згідно з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом у постановах від 16.01.2018 у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17) та від 06.02.2018 у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Як встановлено судом, попередження про зміну в організації праці (внесення змін до штатного розпису Ужгородського РВП УТМР) на підставі ст. 49-2 КЗпП України позивач отримав 10.02.2020. У вказаному попередженні зазначено, що ОСОБА_1 повідомляється, що посада, яку він обіймає, буде скорочена. Також повідомлено, що на даний час у підрозділі вільних посад немає.

15.04.2020 наказом Ужгородського районного відокремленого підрозділу Українського товариства мисливців і рибалок № 1-к «Про звільнення з роботи», враховуючи рішення Ради Ужгородського РВП УТМР № 1 від 31.01.2020 про внесення змін до штатного розпису, беручи до уваги те, що з попередженням про зміну в організації штатного розпису Ужгородського РВП УТМР на підставі ст. 49-2 КЗпП єгер ОСОБА_1 ознайомлений 10.02.2020, керуючись п. 1 ст. 40 КЗпП, - ОСОБА_1 - єгеря Ужгородського РВП УТМР звільнено з 16.04.2020 у зв`язку зі скороченням штату.

Судом також встановлено та сторонами не оспорюється, що під час прийняття рішення про звільнення позивача, у відповідача на 1 (одній) посаді єгеря працювало два працівника: позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - по 0,5 ставки кожен, що стверджується штатним розписом за 2020 рік.

Позивач, посилаючись на те, що має більш високу кваліфікацію, оскільки працював на посаді єгеря тривалий час, виявляв порушення правил полювання, на відміну від ОСОБА_2 , вважав, що мав переважне право на залишення на роботі.

Згідно з посадовою інструкцією єгеря, затвердженою Ужгородським районним відокремленим підрозділом УТМР 18.01.2019 до обов`язків єгеря входить: організація, проведення роботи з ведення мисливського угіддя (господарства) первинних мисливських організацій, забезпечення виконання планових завдань, заходів щодо облаштування єгерського кордону, хатинок, зупиночних пунктів, кормосховищ (сараїв для зберігання кормів, силосні ями і т.п.); організація і проведення роботи з обліку чисельності мисливських тварин, птахів в мисливському угідді, вживання заходів до збільшення чисельності диких звірів і птахів, їх завезення і випуску в угіддя; проведення традиційних біотехнічних заходів, в тому числі: заготівля, придбання кормів, облаштування солонців, підрубування осики, посадка верби на пень, облаштування годівниць для оленів, козуль, влаштування штучних гніздівель, водопоїв, вивезення кормів та підкормових точки.

У поданих до суду запереченнях відповідач вказував на те, що єгерем ОСОБА_1 систематично не виконувалися покладені на нього обов`язки, що в подальшому мало наслідком оголошення йому догани за період роботи 2016-2017 рр., а також слугувало зверненню членів президії Ужгородської ради УТМР до Президії Закарпатської облорганізації УТМР. Окрім того, після встановлення позивачу 19.09.2017 інвалідності ІІІ групи, йому протипоказана робота з фізичними навантаженнями.

Позивач, підтверджуючи факт наявності встановленої інвалідності ІІІ групи, фактично, не погоджується з тим, що така перешкоджає виконанню ним обов`язків єгеря.

Вказані доводи позивача спростовуються Довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією від 19.09.2017, де у п. 12 «Висновок про умови та характер праці» вказується, що «Згідно ІПР працевлаштований, робота без фізичних навантажень». А також Індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 507 від 14.11.2019, де зазначено, що ОСОБА_1 протипоказана робота, пов`язана з фізичним, статико-динамічним навантаженням та ходою.

Суд критично оцінює наявні в матеріалах справи докази, а саме: лист від 31.07.2020, заяву про вчинення кримінального правопорушення від 11.08.2020, довідку про результат проведення перевірки по повідомленню гр. ОСОБА_1 , яке зареєстроване в ІТС ІПНП № 19619 від 25.08.2020, скаргу від 25.08.2020, супровідний лист від 11.09.2020, ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.09.2020, звернення від 18.09.2020, лист Ужгородської місцевої прокуратури від 24.09.20, заяву-клопотання від 26.10.2020, оскільки самі по собі, без вироку суду, який набрав законної сили, такі не свідчать про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України. Підстав вважати Індивідуальну програму реабілітації інваліда № 507 від 14.11.2019 недопустимим доказом суд не вбачає.

З наявних у матеріалах справи листків непрацездатності ОСОБА_1 встановлено, що останній за період 2018-2020 рр. був відсутній на роботі внаслідок тимчасової непрацездатності з 09.01.2018 по 18.01.2018, з 03.03.2018 по 16.04.2018, з 31.07.2018 по 09.08.2018, з 21.08.2018 по 30.08.2018, з 22.10.2018 по 09.11.2018, з 15.01.2019 по 01.02.2019, з 03.05.2019 по 17.05.2019, з 31.07.2019 по 21.08.2019, з 26.11.2019 по 13.12.2019, з 20.12.2019 по 10.01.2020.

Окрім того, як випливає з матеріалів справи ОСОБА_1 30.10.2017 оголошувалася догана, 11.06.2009 відносно позивача складався протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 85 КУпАП. В той же час, суд зауважує, що доказів, які б свідчили про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 85 КУпАП матеріали справи не містять.

Як вказується у спільній заяві голів, заступників голів ПМК «Гроно», ПМК «Ватра», ПМК «Фазан», ПМК «Прикордонник», ПМК «Ужгородський», мисливців Ужгородського районного відокремленого підрозділу УТМР: «Починаючи з 2016 року ОСОБА_1 не те, що халатно, а практично зовсім перестав виконувати свої службові обов`язки. Роботу по організації відтворення мисливської фауни, мисливського впорядкування, ведення біотехнічних заходів, облікку дичини, боротьби з хижими птахами, охорону угідь взагалі не проводив. Веденням обліку первинної документації не займався. Вчасно не з`являвся на робочому місці, а то і зовсім не виходив на роботу. Розпорядження та вказівки голови ради ігнорував».

Відповідачем на підтвердження більш високої кваліфікації і продуктивності іншого єгеря ОСОБА_2 надано: наказ Ужгородського районного відокремленого підрозділу УТМР від 29.11.2019 № 9, яким ОСОБА_2 оголошено подяку. Окрім того, надано Довідку Баранинської сільської ради від 25.03.2021 № 268, відповідно до якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює згідно трудової книжки.

Щодо наданих відповідачем наказу Ужгородського районного відокремленого підрозділу УТМР від 23.12.2020 № 11, а також наказу Закарпатського відокремленого підрозділу УТМР від 25.12.2020 № 25-Г, якими ОСОБА_2 оголошено подяку, то такі оцінюються судом критично, оскільки мали місце вже після звільнення ОСОБА_1 з посади єгеря.

Суд також зауважує, що в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача щодо упередженого ставлення до нього з боку голови Ужгородського РВП УТМР ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Про наступне звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (стаття 49-2 КЗпП України).

До закінчення двомісячного строку з дня попередження звільнення працівника з власної ініціативи роботодавця без його згоди не допускається.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Згідно з ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд беручи до уваги, що при звільненні позивача роботодавцем були дотримані вимоги трудового законодавства, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 13, 76-81, 89, 141, 352-355 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ужгородського районного відокремленого підрозділу Українського товариства мисливців і рибалок про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 12.04.2021.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко