ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 квітня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/11282/20

Головуючий у першій інстанції Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/649/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

із секретарем Зіньковець О.О.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Просто-Страхування», ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 11 лютого 2021 року (місце ухвалення м. Чернігів, дата складання повного рішення 12.02.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову посилалась на те, що 24.05.2020 в м. Чернігові на перехресті вул. І.Мазепи та вул. Попудренка сталася ДТП за участі автомобілів БАЗ А079.34 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та Ауді 100 2.0.Е д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , власником Ауді є позивачка. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.06.2020 ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до експертного висновку, який проводила страхова компанія, вартість відновлювального ремонту становить 109 916, 28 грн, а з урахуванням коефіцієнту зносу 48 112,28 грн. Страхова компанія відшкодувала 35 187, 40 грн. Позивачка зазначає, що нею було потрачено на купівлю запасних частин 28 000 грн і ремонт автомобіля 21 300 грн, а всього 49 300 грн, крім того купувалися деякі запчастини на ринку на суму 3800 грн, але підтверджуючих документів не має. Таким чином вважає, що відповідач повинен компенсувати 14 112, 60 грн спричиненої шкоди. Оскільки водій ОСОБА_3 вчинив ДТП під час виконання трудових обов`язків, в силу ст. 1172 ЦК України суму відповідних збитків повинен компенсувати роботодавець, тобто ФОП ОСОБА_2 .

У позові ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 14 112, 60 грн, та судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.02.2021 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано відсутністю правових підстав для стягнення з ФОП ОСОБА_2 , як роботодавця водія винного у вчиненні ДТП, на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 не є найманим працівником ФОП ОСОБА_2 , не перебуває і не перебував з останнім у трудових відносинах, в тому числі станом на час вчинення ДТП, а тому ФОП ОСОБА_2 не має відповідати за шкоду, завдану водієм ОСОБА_3 заподіяну позивачу внаслідок ДТП, що сталася 24.05.2020.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.02.2021, та ухвалити нове, яким задовольнити позовну заяву.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що сторона позивача не знала, та не могла знати про перебування водія ОСОБА_3 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 , проте відповідачем навмисно невчасно було направлено позивачу заперечення проти позову, в яких не згадується та замовчується факт того, що водій ОСОБА_3 є працівником ФОП ОСОБА_4 та перебуває з нею у трудових відносинах. Заперечення на позов отримано позивачем після завершення розгляду справи та оголошення резолютивної частини рішення. Таким чином, суд позбавив позивачку можливості подати до початку першого судового засідання клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача, а також для ознайомлення доданих документів. Судом не досліджувалось питання про перебування автобуса в оренді ФОП ОСОБА_2 та за чиїм дорученням водій ОСОБА_3 в день скоєння ДТП виїхав на маршрут.

В порушення норм процесуального права заявниця посилається на те, що розгляд справи відбувся раніше, ніж наданий судом строк на надання стороні відповідача та третім особам відзиву на позов.

У відзивах на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 просять рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.02.2021 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. В обгрунтування відзивів заявники посилаються на законність та обґрунтованість судового рішення, та безпідставність апеляційної скарги. У своєму відзиві ФОП ОСОБА_2 посилається на те, що він не має безпосереднього зв`язку зі спірними матеріальними правовідносинами, і тому безпідставно позивачем притягнутий до участі у справі в якості відповідача. Зазначає, що ОСОБА_3 не є його найманим працівником, не перебував з ним у трудових відносинах, в тому числі і станом на час ДТП, а тому не може відповідати за завдану шкоду позивачу. Позивач був повідомлений, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, проте не скористався своїм правом звернутися з клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Обґрунтовуючи свій відзив ОСОБА_4 посилається на те, що між нею та АТ «Просто-Страхування» 21.05.2020 укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) 130 000 грн. Зазначеного ліміту відповідальності у розмірі 130 000 грн на одного потерпілого цілком достатньо для відшкодування Страховиком шкоди, заподіяної майну позивача у наслідок ДТП у розмірі, вказаному ним, за наявності відповідних про це доказів. За шкоду в межах ліміту страхового відшкодування відповідає Страхова компанія, а не ФОП ОСОБА_2 , як того бажає позивач.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 та ПрАТ «Просто-Страхування» до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 24.03.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 .

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 24.05.2020 о 21 год. 20 хв. ОСОБА_3 в м. Чернігові на перехресті вулиці Івана Мазепи та вулиці Попудренка керував автомобілем БАЗ А079.34 д.н.з. НОМЕР_1 та виконуючи маневр розворот завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині ліве, не надав переваги в русі автомобілю Ауді 100 2.0Е д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у попутному напрямку, внаслідок чого трапилося зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_3 порушив п.п. 10.4 Правил дорожнього руху.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.06.2020 ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340, 00 грн (а.с. 11-12).

З матеріалів справи вбачається, що власниками транспортних засобів, а саме автомобіля Ауді 100 2.0Е д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , автомобіля БАЗ А079.34 д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 (а.с. 8, 168).

Згідно інформації Територіального сервісного центру МВС №7441 від 06.02.2020 вбачається, що автомобіль марки БАЗ, модель А079.34 д.н.з. НОМЕР_1 ніколи і по теперішній час не був зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 (а.с. 81).

З копії повідомлення про прийняття працівника на роботу ОСОБА_3 прийнятий на роботу до ОСОБА_4 04.11.2019 (а.с. 170).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 не є найманим працівником ФОП ОСОБА_2 , не перебуває і не перебував з останнім у трудових відносинах, в тому числі станом на час вчинення ДТП, а тому ФОП ОСОБА_2 не має відповідати за шкоду, завдану водієм ОСОБА_3 заподіяної позивачу внаслідок ДТП, що сталася 24.05.2020.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги правильний висновок суду не спростовують.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частною1 ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Положеннями ч. 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.

Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду з`ясовує питання про склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

З врахуванням викладеного вище, судом апеляційної інстанції клопотання ОСОБА_1 про залучення ФОП ОСОБА_4 до участі у справі в якості співвідповідача було задоволено частково, та залучено ОСОБА_4 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с. 131-132).

У справі встановлено, що автомобіль марки БАЗ, модель А079.34 д.н.з. НОМЕР_1 не був зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 , власником вказаного автомобіля є ОСОБА_4 , крім того ОСОБА_3 прийнятий на роботу до ОСОБА_4 04.11.2019 (а.с. 81, 168, 170).

Зважаючи на те, що апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо заміни неналежного відповідача належним, або залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача, колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості вирішувати питання про їх права та обов`язки шляхом ухвалення нового рішення.

З врахуванням викладеного вище суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_3 не є найманим працівником ФОП ОСОБА_2 , не перебуває і не перебував з останнім у трудових відносинах, в тому числі станом на час вчинення ДТП, тому ФОП ОСОБА_2 не має відповідати за шкоду, завдану водієм ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Згідно ч. 3 ст. 51 ЦПК України, після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Не можуть бути підставою для скасування правильного рішенння суду першої інстанції доводи, що позивачка не знала, та не могла знати про перебування водія ОСОБА_3 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 , та що відповідачем навмисно невчасно було направлено позивачу заперечення проти позову, в яких не згадується та замовчується факт того, що водій ОСОБА_3 є працівником ФОП ОСОБА_4 та перебуває з нею у трудових відносинах.

Крім того, стороною позивача клопотання про залучення у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4 було заявлено лише під час розгляду справи 11.02.2021 (а.с. 91), тобто після закінчення підготовчого провадження, та під час розгляду справи по суті.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 11.02.2021 представнику позивача судом першої інстанції було роз`яснено права, однак у встановлені статтею 51 ЦПК України строки та вимоги, ні правом подати клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача, ні правом заміни неналежного відповідача сторона позивача не скористалась.

Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і посилання, що не досліджувалось питання про перебування автобуса в оренді ФОП ОСОБА_2 та за чиїм дорученням водій ОСОБА_3 в день скоєння ДТП виїхав на маршрут, оскільки відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 404854 від 24.05.2020 матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП зазначено, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_3 належить ОСОБА_4 .

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 11 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 09.04.2021.

Головуючий Судді: