ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3462/21 Справа № 194/1076/20 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційні скарги ОСОБА_1

на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року позивач звернувся до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей.

Позовна заява мотивована тим, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 діти залишилися проживати з ОСОБА_1 . На утримання кожної дитини з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти у розмірі по 1/4 частини його заробітку (доходів) до досягнення дітьми повноліття. Так, рішенням Тернівського міського суду від 21 серпня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, та на підставі судового наказу, виданого Павлоградським міськрайонним судом від 30 березня 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу. За час проживання у шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 , діючи в інтересах сім`ї, ОСОБА_2 придбав для ОСОБА_1 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в кредит мобільний телефон марки «Apple iPhone XS» ІМЕІ НОМЕР_1 , яким з моменту покупки користується відповідач ОСОБА_1 одноособово, а позивач, будучи боржником у цьому кредитному зобов`язанні, самостійно сплачує за нього кредитну заборгованість та проценти по кредиту, який надано на строк з 17 грудня 2019 року по 17 червня 2021 року, що свідчить про погіршення його майнового стану. Крім того, чинним Сімейним Кодексом України чітко визначений розмір аліментів на двох дітей, а саме 1/3 частина заробітку (доходу) платника аліментів. Натомість, позивач ОСОБА_2 на теперішній час сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання двох дітей в розмірі 1/2 частини свого заробітку (доходу) щомісячно.

Пізніше представник позивача доповнив позовну заяву та зазначив, що вже після стягнутих аліментів на двох дітей та розірвання шлюбу, ОСОБА_2 придбав для ОСОБА_1 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в кредит мобільний телефон марки «Apple iPhone XS» ІМЕІ НОМЕР_1 , яким з моменту покупки користується відповідач ОСОБА_1 одноособово.

Просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усих видів заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2014 року у справі № 194/1191/14-ц, та на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усих видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на підставі судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2020 року у справі № 185/1502/20, на 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року задоволені позовні вимоги.

Зменшено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стягуються на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2014 року по справі № 194/1191/14-ц на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів його доходів до 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Зменшено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стягуються на підставі судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2020 року по справі № 185/1502/20 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини всіх видів його доходів до 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Загальний розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стягуються на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2014 року по справі № 194/1191/14-ц та судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2020 року по справі № 185/1502/20 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складає 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Сторони по справі повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч.1,4 ст. 357 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2020 року. Рішення суду набрало законної сили 07 серпня 2020 року.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2014 року по справі № 194/1191/14-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 червня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття.

Також, встановлено та визнано сторонами, що судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2020 року по справі № 185/1502/20 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 483009592 від 16 грудня 2019 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_2 отримав кредит на суму 20498,00 грн. на оплату товару у магазині «АЛЛО», дата повернення кредиту 17 червня 2021 року, щомісячна плата за кредитом 1292,75 грн.

Згідно довідки АТ «Альфа-Банк» від 12 серпня 2020 року ОСОБА_2 дійсно уклав кредитний договір № 483009592 від 16 грудня 2019 року на суму 20498,00 грн. Станом на 12 серпня 2020 року залишок заборгованості складає 9080,17 грн.

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 12 жовтня 2020 року залишок на кредитному рахунку ОСОБА_1 становить - 507,80 грн.

Згідно довідки про доходи № 572, наданої ШУ «Дніпровське» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» від 20 листопада 2020 року, загальна сума нарахованого доходу ОСОБА_2 за період з січня 2020 року по вересень 2020 року за винятком аліментів становить 130493,22 грн. Загальний нарахований дохід за період з січня 2020 року по вересень 2020 року складає 279369,17 грн., сплачені аліменти складають 71104,39 грн.

Відповідно довідки про доходи № 68 від 08 листопада 2020 року, наданої ГУНП в Дніпропетровській області, загальна сума доходів ОСОБА_1 за період з січня 2020 року по 30 листопада 2020 року за винятком аліментів становить 146 937,84 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Проте, судом першої інстанції не було враховано, що аліменти на утримання дітей стягуються як і за судовим наказом, так і за рішенням суду.

Отже, суд неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Посилання в апеляційній скарзі на положення ч. 5 ст. 183 СК України, як на підставу для зменшення розміру аліментів на утримання дітей, визначеного за судовими рішеннями, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані, оскільки регулюють визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини при зверненні одного з батьків до суду вперше з позовною заявою або із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання двох дітей відразу.

У правовідносинах, рішення суду в яких переглядається апеляційним судом, підставою для зменшення розміру стягуваних за судовими рішеннями аліментів на утримання дітей, є погіршення майнового стану платника аліментів, проте, всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту такого погіршення свого майнового стану, як платника аліментів, після ухвалення судових рішень про стягнення аліментів на дітей та на час звернення з позовом, яке б було підставою для зменшення розміру аліментів у порядку ст. 192 СК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно ч. 3 ст. 70 ЗУ Про виконавче провадження загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача про наявність у нього кредитного зобов`язання.

Наявність у позивача заборгованості по кредиту жодним чином не позбавляє його обов`язку утримувати дітей.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, закон надає право платнику аліментів звернутися до суду про зміну розміру аліментів.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Проте, ні суду першої, ні апеляційної інстанції позивачем не було надано належних та допустимих доказів суттєвої зміни обставин з часу ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів.

Позивач є працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів не надав, адже факт стягнення аліментів на двох дітей, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.

Розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

Відповідно до судових рішень розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення матеріального становища позивача не буде спрямоване на належне забезпечення дітей останнього та суперечитиме їх інтересам.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї з сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, а позивачка також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача і додаткових витрат на дитину, якщо на те будуть наявні законні підстави.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 1261,20 грн.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 1261, 20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 12 квітня 2021 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко