Справа № 654/3585/20
Провадження №2/654/209/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Сіянко В. М.,

секретаря Петришак В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гола Пристань Херсонської області у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

у с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 розписку від 29.06.2018 в якості грошової компенсації за майно в сумі 38000 грн зі строком остаточної оплати - лютий 2019 року, проте свої зобов`язання відповідач виконав частково, в сумі 6000грн, тому станом на 01.10.2020 сума боргу за розпискою становить 32000 грн. Посилаючись на те, що наявність у неї оригіналу вказаного боргового документа є належним та допустимим доказом як факту грошового зобов`язання ОСОБА_2 у строк до лютого 2019 року повернути борг, так і невиконання відповідачем боргового зобов`язання, з посиланням на ст.ст. 1046, 625 ЦК України, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь борг в сумі 32000 грн, 3 % річних - 1525,48 грн, інфляційні витрати в розмірі 2208 грн та стягнути судові витрати.

Відповідач надіслав відзив, в якому повністю заперечує проти позовних вимог, оскільки не укладав жодних договорів з позивачкою, розписку не складав та не підписував.

В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала з підстав викладених у ньому.

Відповідач в судовому засіданні категорично заперечував наявність будь-яких зобов`язань перед позивачкою.

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Такий договір є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у встановлений договором строк.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16.

На підтвердження позовних вимог позивачка надала розписку зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 зобов`язався виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за майно: телятник, причеп, корівник, автомобіль, в строк - лютий 2019 року.

У суді ОСОБА_2 заперечував проти того, що він брав у борг у ОСОБА_1 грошові кошти та наявність взагалі будь-яких зобов`язань перед позивачкою.

Доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 надав письмове зобов`язання (розписку) сплатити в якості грошової компенсації за майно, яке належало позивачці в результаті розпаювання КСП «Південне», 38000 грн, а тому позивачка має право вимагати повернення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, є безпідставними.

Зміст наданої розписки є суперечливим та не підтверджує укладення між сторонами договору позики, оскільки не підтверджує факт отримання відповідачем у борг певної грошової суми від позивача, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення вказаної суми як боргу за договором позики.

Натомість зі змісту розписки вбачається укладення сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

За імперативним положенням ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Враховуючи, що сторонами не дотримано вимог щодо обов`язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, даний договір є в цілому нікчемним, тобто розглядається з точки зору права як такий, що юридично не мав місця, не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов`язань, що в ньому закріплені.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2021 року.

Суддя В. М. Сіянко