Провадження № 2-др/643/12/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2021 м.Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого Тимош О.М.,

за участю секретаря судового засідання Хотян К.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

29 березня 2021 року до суду звернулася позивач у справі №643/12285/13-ц ОСОБА_1 , в якій просила постановити додаткове рішення у справі і зазначити у резолютивній частині: «Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлових приміщень першого поверху №18-20, 21а, 27а загальної площею 99,7 кв.м в літ. «А-6», що знаходяться в АДРЕСА_1 ».

В обґрунтування заяви зазначила, що 21.10.2013 Московським районним судом м.Харкова постановлено заочне рішення за її позовом, яким повністю задоволено її позовні вимоги, а саме: встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без шлюбу з 1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за позивачем право власності на 1/2 частку нежитлових приміщень загальної площею 99,7 кв.м, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Заявник стверджує, що під час постановлення даного рішення були допущені неточності, а саме не зазначено поверх та номери нежитлових приміщень, на які визнано право власності. Такі неточності були виявлено заявницею під час звернення до Харківського БТІ з метою реєстрації за нею права власності за рішенням суду. На підставі ст.270 ЦПК України просила ухвалити додаткове рішення.

Позивач в судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити в повному обсязі. Підтвердила, що позовні вимоги були заявлені нею саме в тій редакції, які задоволені судом рішенням від 21.10.2013.

Відповідач та представник третьої особи до судового засідання не з`явилися.

Вислухавши доводи заявника позивача у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

15.08.2013 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила: встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1997 року; визнати за нею право власності на 1/2 частку нежитлових приміщень площею 99,7 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 21.10.2013 у справі №643/12285/13-ц позов задоволено та визнано право власності на 1/2 частку нежитлових приміщень загальної площею 99,7 кв.м, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

З договору купівлі-продажу від 02.12.2011 вбачається, що ОСОБА_3 прийняв у власність нежитлові приміщення першого поверху №18-20, 21а,27а (з вісімнадцятого по двадцяте, двадцять один А, двадцять сім А) загальною площею 99, 7 кв.м в літ. «А-6», що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.02.2021 під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав, яку подала ОСОБА_1 , встановлено розбіжності в частині визначення об`єкта реєстрації прав, а саме: «1/2 частина нежитлових приміщень площею 99,7 кв.м», «нежитлові приміщенні 1-го поверху №18,19,20,21а,27а загальною площею 99,7 кв.м». Для усунення розбіжностей реєстратором було зупинено розгляд заяви про держану реєстрацію прав за заявою ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати .

Судом встановлено, що майно, на яке визнано право власності за позивачем, зазначено в рішенні у відповідності до позовних вимог, а заява позивача містить вимогу про визнання права власності на нерухоме майно, як воно зазначено у правоустановлюючому документі. При цьому ухваленням додаткового рішення, як про це просить позивачка, фактично буде визнано за нею право власності на нерухоме майно вдруге.

При цьому належним заходом усунення розбіжностей у зазначенні найменування майна є роз`яснення судового рішення в порядку ст.271 ЦПК України.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеної у постанові Верховного Суду у справі №128/2734/17 від 24.07.2020, а саме: згідно з частиною першою статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Зі змісту зазначеної процесуальної норми вбачається, що незрозумілим є судове рішення, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Підставою для роз`яснення судового рішення є утруднення чи неможливість його виконання.

Частиною другою статті 271 ЦПК України передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Виходячи із змісту положень зазначених норм, суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини, як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в прийнятті додаткового рішення.

Керуючись ст. 260,261, 270 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 в прийнятті додаткового рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м.Харкова.

Суддя О.М.Тимош