Справа №295/2234/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув заяву ОСОБА_1 із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Богунського районного суду м. Житомира надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи органу опіки та піклування Житомирської міської ради, про розірвання шлюбу.

Відповідно до заявлених вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 14.02.2018 року, визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини доходів.

Ухвалою суду від 12.03.2021 року по справі відкрите спрощене позовне провадження у зв`язку з відсутністю фактичних відомостей про існування спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей.

Судом прийнято до уваги п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно якого у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

За наслідком отримання ухвали про відкриття провадження відповідачем по справі подане клопотання щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Сторона зауважує, що вимоги Цивільного процесуального кодексу України встановлюють необхідність вирішення питання про визначення місця проживання дітей за правилами загального позовного провадження.

Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: залишення заяви відповідача без задоволення; розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

За змістом позовної заяви, а також поданих заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження сторонами не повідомляється про існування будь-яких обставин, що виявляють спір між батьками щодо визначення місця проживання дітей, докази на підтвердження таких відомостей не надаються.

Вказуючи про необхідність розгляду справи за вимогами загального позовного провадження, відповідач не висловлює заперечення щодо фактичного місця проживання дітей, зустрічний позов не заявляє, вимогу про необхідність складення органом опіки та піклування висновку не вказує.

У своїй постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 Верховний Суд зазначив: «За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

Відповідач не подавав до місцевого суду своїх заперечень щодо проживання спільної дитини разом із матір`ю».

Приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування умови для розгляду справи в порядку загального позовного провадження відсутні.

Керуючись ст. 274 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Д.М.Лєдньов