Справа № 361/711/20
Провадження № 4-с/361/5/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Радченко К.В.

представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м.Києві Шевченко Максима Олександровича про визнання дій неправомірними та зобов`язання скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2020 року заявник звернувся до суду із вказаною скаргою в якій просив суд Постановити ухвалу, якою визнати дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у місті Києва Шевченко Максима Олександровича щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим провадженням № 47355882, неправомірними, а також просив зобов`язати старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у місті Києва Шевченко Максима Олександровича скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.12.2019 року за виконавчим провадженням № 47355882.

Свою скаргу обґрунтовував тим, що у жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.10.2014 року по справі 361/7942/14-ц вирішено стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі % частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.10.2014 року і до її повноліття. Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось, набрало законної сили.

23 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про відкрити виконавчого провадження.

24 квітня 2015 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярощенко Вікторією Миколаївною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47355882 на підставі заяві стягувача - ОСОБА_3 про примусове виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.10.2014 року по цивільній справі № 361/7942/14-ц.

Згідно інформації, яка міститься в документах виконавчого провадження № 47355882, розміщених в Автоматизованій системі виконавчого провадження, розмір заборгованості становив: 01.10.2014 року по 01.11.2016 року - 47 296,00 грн.(повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 27.11.2018 року); 01.10.2014 року по 01.02.2018 року 85 743,25 грн.(постанова від 16.03.2018 року); 01.07.2019 року - 99 715, 03 грн.(довідка-розрахунок від 04.07.2019 року); 01.12.2019 року - 119 538,28 грн.(довідка-розрахунок від 27.12.2019 року). Довідка отримана ОСОБА_2 10.01.2020 року

ОСОБА_2 зазначає, що станом на 22 січня 2020 року він є єдиною працездатною особою в родині, який може утримувати та забезпечувати родину усіма необхідними потребами, вважає, що обмеження права у прав керувати транспортними засобами та арешт коштів боржника не може бути застосовано до нього.

Скаржник вказує, що родина боржника складається з наступних осіб:його мати - ОСОБА_5 , 1946 року народження; сестра - інвалід - ОСОБА_6 , 1979 року народження; племінник - ОСОБА_7 , 2002 року народження.Він проживає з родиною в кімнаті гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

10.01.2020 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченко М.О. було здійснено перерахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів.

Відповідно до довідки про перерахунок заборгованості по аліментам віл 10.01.2020 року, складеної старшим державним виконавцем Шевченко М.С заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.12.2019 року становила 119 538, 28 грн.

Зі змісту розрахунку вбачається, що ОСОБА_2 є боржником по сплаті аліментів і розмір його заборгованості за період з 23.04.2015 року по 01.12.201 року складає 119 538 гривень 28 копійки.

Скаржник зазначає, що в порушення вимог чинного законодавства, а саме частини 4 статті 56 частини 4 статті 63 Закону України Про виконавче провадження, постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження заявнику не направляли. Заявник самостійно ознайомився з постановою прийшовши до виконавця на прийом 10.01.2020 року, однак копію постанови так і не отримав.

ОСОБА_2 вважає, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.12.2019 року винесена старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві з порушенням законодавства, а тому підлягає скасуванню.

28 лютого 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду скаргу та призначено судове засідання.

В судове засідання заявник не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_8 ОСОБА_1 заперечував щодо задоволення поданої скарги.

Старший державни виконавець Шевченко М.О. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, встановив обставини у справі та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.10.2014 року по справі 361/7942/14-ц вирішено стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі % частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.10.2014 року і до її повноліття. Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось, набрало законної сили.

24 квітня 2015 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярощенко Вікторією Миколаївною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47355882 на підставі заяві стягувача - ОСОБА_3 про примусове виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.10.2014 року по цивільній справі № 361/7942/14-ц.

Як вбачається із довідки розрахунку від 27 грудня 2019 року, 04.07.2019 року, 05.10.2020 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 148704 грн. 69 коп. станом на 01.10.2020 року.

Згідно витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 серпня 2019 року, ОСОБА_9 звернулася до підрозділу дізнання Голосіївського управління юстиції Головного управління Національної поліції у м.Києві про ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів.

27 грудня 2019 року постановою старшого державного виконавця голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції ум.Києві Шевченко М.О. ухвалено накласти арештна грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті підся винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_2 .

Так, частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 18 Закону України Про виконавче провадження встановлені обов`язки та права приватного виконавця.

Положеннями вказаної статті передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Також виконавець має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість,коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Положеннями статті 56 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч.3 ст.52 Закону України Про виконавче провадження не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця, в якій зазначається: сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом; стягнення виконавчого збору, витрати виконавчого провадження, штрафи, накладені на боржника під час виконавчого провадження; основна винагорода приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що на які накладається арешт, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України Про виконавче провадження підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України Про виконавче провадження на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих його працевлаштування, зарахування заробітної плати та її розміру. Також арешт у розмірі суми може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з карткового рахунку із цільовим призначенням з метою отримання заробітної плати.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 належним чином не довів факт того, що арешт накладений на кошти, якій містяться на картковому рахунку (не зазначено рахунок) відкритий на його ім`я, має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, оскільки належних доказів на підтвердження зазначеного у розпорядження суду надано не було.

Так, відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти боржника, що містяться на його рахунках у банківських установах. Однак, стаття 48 Закону України Про виконавче провадження встановлює перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч.4 ст.59 Закону України Про виконавче провадження. Виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Жодного доказу про те, що виконавцем під час винесення постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_2 було порушено його права матеріали справи не містять.

Отже, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні поданої скарги.

Керуючись статтями 258-261, 353, 354, 447-453 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м.Києві Шевченко Максима Олександровича про визнання дій неправомірними та зобов`язання скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Радзівіл А.Г.