Справа № 285/4139/20
провадження у справі № 2/0285/148/21
14 квітня 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді……………….....Літвин О. О.,
секретаря………………………….Касянчук І. В.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
за правилами спрощеного позовного провадження
за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»
про стягнення кредитної заборгованості, -
В листопаді 2020 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», назву якого змінено на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПриватБанк, банк), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що відповідач звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 09.11.2009, чим підтвердила свою згоду на те, що остання разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Приватбанком Договір про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, вона отримала кредитну картку та їй встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 4 000 грн. Виконання відповідачем договору підтверджується фактом користування картковим рахунком та використанням кредитних коштів.
Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі. Остання, в свою чергу, не повертає своєчасно отримані кредитні кошти і станом на 08.07.2020 має заборгованість у розмірі 164 477,68 грн., частину якої в розмірі 139 360,46 грн. позивач просить стягнути в судовому порядку.
Сторони в судове засідання не прибули.
Представник позивача в письмовій заяві підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, не заперечив щодо винесення заочного рішення.
Відповідача про час і місце розгляду справи двічі повідомлено вчасно та належним чином, відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України.
Причини повторної неявки відповідача суду невідомі, заперечень проти позову чи будь-яких клопотань не надійшло, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі без фіксації судового процесу звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне.
З оглянутої судом заяви позичальника від 09.11.2009 слідує, що ОСОБА_1 , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови) та Тарифами Приватбанку виявила бажання оформити на своє ім`я кредитну картку та своїм підписом висловила свою згоду, що Умови і Тарифи складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.
Довідкою про умови кредитування в банку передбачено розмір відсоткової ставки для кредитних карт «Універсальна» - 2,5 % в місяць та пені за неналежне виконання договірних зобов`язань, яка складається із формули: пеня = пеня (1) + пеня (2) (де, пеня (1) = базова відсоткова ставка по договору/30; пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць). Відповідач, підписуючи вказану довідку, зобов`язалась погашати суму кредиту, відсотки за його використання, слідкувати за витратами коштів, а в разі невиконання зобов`язань за договором сплатити пеню чи штраф. Нею були отримані наступні кредитні картки: 09.11.2009 з терміном дії до 02.2013, 27.09.2010 з терміном дії до 05.2014, 20.04.2015 з терміном дії до 01.2018, 21.04.2015 з терміном дії до 01.2018, 21.04.2015 з терміном дії до 06.2018. Кредитний ліміт протягом часу з 09.11.2009 (старт карткового рахунку) по 06.2018, відповідно до Умов, змінювався, зокрема 27.09.2010 він був встановлений в розмірі 1 000 грн., в подальшому - то зменшувався, то збільшувався (довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я відповідача а.с.19), в кінцевому порядку залишившись в розмірі 4 000 грн. .
Перед укладенням кредитного договору відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування в банку, про що свідчать її підписи.
З наданої банком виписки по картковому рахунку клієнта (далі - Виписка) слідує, що починаючи з 28.09.2010 року і по 30.12.2015 відповідач активно користувалась кредитними коштами: проводила розрахунки в магазинах, знімала в банкоматах готівку, поповнювала мобільний та частково погашала кредитну заборгованість з відсотками за його користування.
Згідно наданого банком розрахунку у відповідача станом на 08.07.2020 заборгованість за кредитним договором становить 164 477,68 грн., яка складається з:
заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 503,88 грн.,
заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 1 923,44 грн.,
та 157 050,36 грн. нарахованої пені.
Проте, Банк на власний розсуд вимагає від боржника частину суми заборгованості в розмірі 139 360,46 грн., яка складається з:
заборгованості за кредитом в сумі 5 503,88 грн.,
заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 1 923,44 грн.,
та 131 933,14 грн. пені за період з 09.11.2009 по 31.07.2019.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у Положенні про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.
Отже, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за кредитом.
Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).
Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Позичальник, в свою чергу, зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однієї із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).
Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента.
Відтак, факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором (який є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.
Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено встановлення позивачем відповідачу кредитного ліміту, його розміру, отримання кредитної картки з визначеним строком дії, користування кредитними коштами.
Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредит, а остання належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит.
Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості по тілу кредиту і відсотків за його користування, зазначених в позовній заяві, а також враховуючи позицію відповідача, яка не оспорила ні суму позову, ні правильність проведеного позивачем розрахунку, ні підстав, з яких позов заявлений, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.
Щодо стягнення суми нарахованої банком пені, то суд виходить з наступного.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Умовами та підписаною відповідачем довідкою про умови кредитування в банку передбачена сплата пені, як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору.
Суд зазначає, що до стягнення підлягають лише ті суми коштів, що передбачені умовами кредитного договору. Оскільки обов`язок позичальника по сплаті пені встановлений у вигляді визначеної формули та погоджений і засвідчений підписом відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з неї пені.
В той же час, банком розраховано суму пені в розмірі 131 933,14 грн. за період з 09.11.2009 по 31.07.2019, що не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, яким встановлено спеціальну позовну давність в один рік, а тому із ОСОБА_1 підлягає стягненню пеня в розмірі 390,30 грн. (2,5/30=0,083(пеня1), 0,083х365=30,295 - пеня 1 за рік та 30(пеня 2)х12 = 360 - пеня 2 за рік, а тому 30,295+360=390,30 грн. - пеня за 1 рік прострочення тіла кредиту).
Відтак, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме:
5 503,88 грн. заборгованості за тілом кредиту,
1 923,44 грн. за відсотки за користування кредитом,
та 390,30 грн. пені за неналежне виконання зобов`язань.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений банком при подачі позову.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, - суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,
заборгованість по кредитному договору б/н від 09.11.2009 у розмірі 7 817 (сім тисяч вісімсот сімнадцять) грн. 62 коп.
та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн.? ?
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Літвин