Провадження №4-с/756/32/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Луценко О.М.,

при секретарях - Бондар К.П., Галелюк Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Стеценко Н.В., стягувач: ПрАТ «Агрофірма «Квіти України» ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Стеценко Н.В., стягувач: ПрАТ «Агрофірма «Квіти України», в якій з урахуванням уточнених вимог просить:

- визнати неправомірними та протиправними дії головного державного виконавця Стеценко Н.В. Дарницького РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві, що виразилися у винесені постанови про стягнення виконавчого збору.

- стягнути з Дарницького РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві на користь скаржника вартість сплаченого судового збору в розмірі 1836,27грн.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що постановою Апеляційного суду м. Києва від 11.09.2018 у справі № 758/10056/17, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Агрофірма «Квіти України» судові витрати в розмірі 15414,86 гривень.

Постановою Верховного суду України від 25.02.2019р. постанова апеляційного суду м. києва в даній частині залишена без змін.

Скаржником добровільно було сплачено суму в розмірі 15414,00грн, що підтверджується платежем від 03.06.2019 на суму 11400,00грн. та платежем на суму 4015,00грн. від 04.06.2019р. та повідомлено ПрАТ «Агрофірма «Квіти України» про повну сплату даної суми.

Постановою головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Стеценко Н.В. від 30.05.2019, відкрито виконавче провадження № 59235754 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Агрофірма «Квіти України» грошові кошти в розмірі 15414,86грн.

Постановою головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Стеценко Н.В. від 30.05.2019, накладено арешт на кошти боржника по виконавчому провадженні № 59235754.

Після отримання постанов від 30.05.2019р. про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 подав державному виконавцю Стеценко Н.В. повідомлення від 06.06.2019р. про факт виконання рішення суду квитанціями від 03.06.2019р на суму 11400 грн та від 04.06.2019р. на суму 4015,00 грн, і постанова суду повністю виконано рішення.

13.06.2019р. постановою головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Стеценко Н.В. знято арешт з коштів.

Державний виконавець Стеценко Н.В. виконавчі провадження не закінчила, продовжуючи їх утримувати у своєму провадженні, а винесла постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 1541,48грн., витрат виконавчого провадження у розмірі 250,00грн. та звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію на суму 319,00грн.

06.10.2020 скаржником було сплачено грошові кошти в розмірі 1836,27грн. в рахунок сплати виконавчого збору, що підтверджується відповідно квитанцією.

09.10.2020р. постановою головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Стеценко Н.В. закінчено виконавче провадження. В зв`язку з повним виконанням виконавчого документа.

Заявник вважає неправомірними дії державного виконавця Стеценко Н.В. про винесення та стягнення виконавчого збору відповідно до постанови 09.10.2020 після повного фактичного виконання 04.06.2019р. рішення суду, оскільки жодні виконавчі дії в 2020році не проводилися.

Скаржник в судовому засіданні на задоволені скарги наполягав.

Представник Дарницького РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві неодноразово до суду не з`явилявля, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзиву щодо скарги до суду не подав.

Представник ПрАТ «Агрофірма «Квіти України» неодноразово до суду не з`явилявля, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзиву щодо скарги до суду не подав.

Отже, враховуючи строки розгляду скарги, встановлені ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутністю представника ВДВС.

Згідно ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України«Про виконавчепровадження» (далі Закон)визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст.1зазначеного Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.447ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Стеценко Н.В. від 30.05.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 758/10056/17, виданого Подільським районним судом м. Києва про стягнення ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Агрофірма «Квіти України» грошові кошти в розмірі 15414,86грн.( а.с.8).

Постановою головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Стеценко Н.В. від 30.05.2019, накладено арешт на кошти боржника по виконавчому провадженні № 59235754( а.с.9).

Скаржником добровільно було сплачено суму в розмірі 15414,00грн, що підтверджується платежем від 03.06.2019 на суму 11400,00грн. та платежем на суму 4015,00грн. від 04.06.2019р. та повідомлено ПрАТ «Агрофірма «Квіти України» про повну сплату даної суми ( а.с.3-4).

Після отримання постанов від 30.05.2019р. про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 подав державному виконавцю Стеценко Н.В. повідомлення від 06.06.2019р. про факт виконання рішення суду квитанціями від 03.06.2019р на суму 11400 грн та від 04.06.2019р. на суму 4015,00 грн, і постанова суду повністю виконано рішення.

13.06.2019р. постановою головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Стеценко Н.В. звернено стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника з виконання виконавчого листа № 758/10056/17, виданого Подільським районним судом м. Києва про стягнення ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Агрофірма «Квіти України» грошові кошти в розмірі 15414,86грн ( а.с.16).

09.10.2020 державний виконавець Стеценко Н.В. винесла постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 1541,48грн.

06.10.2020 скаржником було сплачено грошові кошти в розмірі 1836,27грн. в рахунок сплати виконавчого збору, що підтверджується відповідно квитанцією( а.с.69).

09.10.2020р. постановою головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Стеценко Н.В. закінчено виконавче провадження. В зв`язку з повним виконанням виконавчого документа.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39ЗУ «Про виконавчепровадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а згідно ч.2 ст. 39 цього Закону постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Отже, в даному випадку після отримання заяви ОСОБА_1 про сплату сум відповідно до рішення суду, виконавче провадження підлягало закінченню, а виконавчі листи - поверненню до суду, який їх видав.

Як вбачається з матеріалів скаргисуду не надано доказів вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, оскільки боржник добровільно виконав рішення суду та жодної виконавчої дії в 2020 році проведено не було.

Згідно ч.4ст.82ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не звертався зі скаргою про визнання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору неправомірними та їх скасування, а навпаки добровільно їх виконав, сплативши грошові кошти, тобто фактично визнав їх правомірними та виконавши їх в строк.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

В свою чергу згідно пункту 7 частини другої статті 17 згаданого Закону постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного суду в порядку, передбаченому законом.

Підставою для прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження є виконавчі документи, якими у цій справі є постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору та постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження.

Частиною першою статті 26 вище зазначеного Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Відповідно до частини п`ятої вказаної вище статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

У п. 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №904/7326/17 вказано, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Згідно частини першої статті 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог повністю, оскільки скаржник добровільно сплатив виконавчий збір, тобто виконав постанову державного виконавця, тим самим визнавши її правомірною, а не звернувся зі скаргою про визнання дій неправомірними та скасування даної постанови.

Керуючись 2, 4, 5, 10-13, 260, 261, 447-451 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволені скарги Скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Стеценко Н.В., стягувач: ПрАТ «Агрофірма «Квіти України» - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Суддя О.М. Луценко