справа № 361/2162/21
провадження № 2-з/361/69/21
У Х В А Л А

14 квітня 2021 року суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинський В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,

установив:

ОСОБА_1 до пред`явлення позову звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням №63765267, що порушене відповідно до постанови державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, судом було встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2020 року частково задоволено позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 листопада 2016 року в розмірі 10920 грн. 79 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2020 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 25 листопада 2016 року в розмірі 3800 грн. та розподілу судових витрат, ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 25 листопада 2016 року в розмірі 3800 грн., стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 13,44 грн. Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 25 листопада 2016 року в розмірі 7120,79 грн. залишено без змін.

На виконання вищевказаного судового рішення Броварським міськрайонним судом Київської області 20 жовтня 2020 року видано відповідні виконавчі листи.

Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №63765267 (державний виконавець - Свистанюк Ю.Г.). В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату (стипендію, пенсію). За таких обставин, станом на сьогоднішній день виконання вказаного вище рішення Броварського міськрайонного суду Київської області здійснюється шляхом стягнення 20% пенсії ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначала, що вона має підстави для звернення до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору, на підставі якого було нараховано заборгованість, та в подальшому в судовому порядку стягнуто заборгованість з врахуванням передбачених договором штрафних санкцій, посилаючись на п.6 ч.1 ст.150 Цивільного процесуального кодексу України.

Проте, суд зазначає, шо кредитний договір не є виконавчим документом, на підставі якого здійснюється стягнення заборгованості. Стягнення заборгованості за кредитним договором здійснюється на підставі рішення суду від 22 січня 2020 року, яке набрало законної сили, та виконавчого листа, виданого судом на виконання відповідного судового рішення.

Отже, обраний заявником спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства.

З огляду на викладені обставини в задоволенні заяви про забезпечення позову до його пред`явлення слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С.Сердинський