Провадження № 2/756/560/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що її сестра ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 під час якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_4 . Оскільки їх шлюбні відносини не склались, фактично з травня 2015 року ОСОБА_2 та її сестра припинили проживати однією сім`єю, а ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 через хворобу померла. Після смерті малолітній ОСОБА_4 залишився проживати з нею та перебуває на її повному утриманні.

Оскільки батько дитини ОСОБА_2 проживає окремо, з травня 2015 року не цікавився сином, не надає будь-якої фінансової допомоги, після смерті матері дитини, не виявив бажання опікуватися сином, не надав йому будь-якої підтримки, не піклується про його здоров`я, моральний та духовний розвиток, навчання, житлові умови, таким чином самоусунувся від виховання сина та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити її опікуном малолітньої дитини та стягнути на її користь аліменти з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 у розмірі 2 500 грн. 00 коп. щомісячно з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

У поданому відзиві на позовну заяву, ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, оскільки обставини, які у ньому викладені не відповідають дійсності.

У відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 зазначила, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до власного сина, пояснення, викладені відповідачем не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджені належними та допустимими доказами.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позов підтримали, позовні вимоги просили задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

ОСОБА_2 у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації - Кулініч І.О. у судовому засіданні просила прийняти рішення в інтересах дитини, врахувавши висновок органу опіки та піклування, яким визнано недоцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 приходиться рідною сестрою ОСОБА_3

20.09.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , прізвище якої після реєстрації шлюбу змінено на ОСОБА_3 , укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї (а.с. 8).

Від шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим ВРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві (а.с. 14).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16).

Зі змісту первинного психологічного висновку психолога Центру психологічної допомоги від 28.08.2019 року за результатами проведеної бесіди з дитиною ОСОБА_4 рекомендовано: тривала психокорекційна робота з дитиною в зв`язку із ситуацією, що склалася зі смертю матері; психокорекційна робота з дорослими близькими у зв`язку із ситуацією по втраті близької людини; також всім близьким, які проживають з дитиною необхідно у спокійній обстановці надавати підтримку дитини в переживанні його почуттів з приводу втрати матері і прийняття його почуттів також (а.с. 27-31).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Тетіївської міської ради, місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване з 29.07.2019 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 105).

20.09.2019 року ОСОБА_2 уклав декларацію № 0001-НР96-5600 з сімейним лікарем КП «Комунальне некомерційне підприємство «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Тетіївської міської ради Горковлюком С.М. на обслуговування сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 106).

Відповідно до медичної документації, ОСОБА_2 на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебував і на даний час не перебуває, за медичною допомогою не звертався (а.с. 107-109).

Відповідно до довідки серії ІІА № 1671463 станом на 06.02.2020 року ОСОБА_2 року народження, до кримінальної відповідальністю не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості немає (а.с. 129).

З наданих ОСОБА_2 копій квитанцій вбачається, що ним для сина було придбано телефон Xiomi та планшет Broinsis (а.с. 121, 123).

Зі змісту листа Київського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 14.01.2020 року вбачається, що з 23.11.2019 року по 21.12.2019 року ОСОБА_2 відвідав 6 занять, під час роботи в групі був активний, власну точку зору викладав аргументовано; за період роботи ОСОБА_2 зосереджений на питанні не нанесенні сину шкоду через зміну оточення, саме тому не активізує питання щодо переїзду в своє житло та переводу до іншої школи; переживає, що дитина може зазнати додаткової травмуючи ситуації, оскільки ще не пережив смерть матері; намагається підтримувати постійний телефонний контакт, проте на заваді в прямому спілкуванні з дитиною стоїть напруження у стосунках з дорослими родичами колишньої дружини (а.с. 130).

З наданих відповідачем копій квитанцій «Укрпошта» від 01.06.2020 року, 08.07.2020 року ОСОБА_2 здійснено грошові перекази на загальну суму 6 133 грн. 20 коп., отримувач ОСОБА_6 (а.с. 150-151).

Як вбачається зі змісту листа АТ «Укрпошта» від 19.08.2020 року поштові перекази від 01.06.2020 року та 08.07.2020 року було повернуто відправнику, в зв`язку з тим, що адресат за отриманням переказу ОСОБА_6 для їх одержання до відділення поштового зв`язку не з`явилася (а.с. 177).

Зі змісту листа АТ «Укрпошти» від 15.10.2020 року щодо здійснених ОСОБА_2 01.06.2020 року та 08.07.2020 року грошових переказів вбачається, що з пояснень листоноші ВПЗ Київ-212 ОСОБА_6 в усній формі відмовилась від отримання переказу (а.с. 200).

Відповідно до довідки Головного управління у Київській області ПФУ від 20.08.2020 року № 132/04-23, ОСОБА_2 знаходиться на обліку в ГУ ПФУ у Київській області і отримує пенсію в разі втрати годувальника, за період з січня 2019 року по липень 2020 року загальний розмір пенсії склав 38 367 грн. 82 коп. (а.с. 164).

Відповідно до довідки Головного управління у Київській області ПФУ від 20.08.2020 року № 131/04-23, ОСОБА_2 знаходиться на обліку в ГУ ПФУ у Київській області і отримує пенсію по інвалідності, за період з січня 2019 року по липень 2020 року загальний розмір пенсії склав 30 980 грн. 00 коп. (а.с. 165).

Відповідно до копії квитанції від 11.09.2020 року ОСОБА_2 був здійснений ОСОБА_6 грошовий переказ в рахунок сплати аліментів у розмірі 3 168 грн. 10 коп. (а.с. 169).

Зі змісту листа АТ «Укрпошти» від 03.11.2020 року щодо здійснених ОСОБА_2 10.08.2020 року та 11.09.2020 року грошових переказів вбачається, що грошові перекази були повернуті відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання, оскільки за одержанням переказу одержувач ОСОБА_6 не з`явилася (а.с. 204).

Відповідно до копії квитанції від 04.02.2021 року ОСОБА_2 був здійснений ОСОБА_6 грошовий переказ на суму 3 269 грн. 60 коп. (а.с. 191).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердила те, що відмовляється одержувати грошові перекази від ОСОБА_2 .

Як вбачається із наданої відповідачем роздруківки з «Приватбанку» про рух коштів, ОСОБА_2 здійснюються регулярні перекази в рахунок оплати облікового запису Google з метою придбання платного контенту, який згідно його пояснень у судовому засіданні використовується його сином (а.с. 110-120).

Зі змісту інформаційної довідки про роботу психолога з ОСОБА_2 . Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 29.09.2020 року № 25-10-281 вбачається, що за результатами проведеної роботи, спираючись на показники діагностики, ОСОБА_2 має високий батьківський потенціал для виховання свого сина (а.с. 172-173).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.03.2020 року № 104-2314, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 137-138).

У ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці зобов`язуються забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Системне тлумачення вищенаведеної норм закону дозволяє зробити висновок про те, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови встановлення винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками в супереч інтереам їх дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як роз`яснено у п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11.07.2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16-ц, постанова касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 09.11.2020 № 753/9433/17.

Враховуючи, що на підставі досліджених доказів у справі установлено, що відповідач ОСОБА_2 не втрачав інтересу до свого малолітнього сина, має бажання приймати участь у його вихованні та розвитку, цікавиться його життям, з розумінням ставиться до життєвих обставин в яких опинилася дитина, намагається підтримувати матеріально, однак ситуація ускладнена внаслідок напружених стосунків, що склались між ним та родичами його покійної дружини, суд дійшов висновку про те, що указані обставини спростовують доводи позивачки про свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Також, при вирішені спору суд враховує те, що особисті конфлікти сторін не повинні порушувати інтереси дитини й не можуть бути підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його дитини, оскільки за встановлених обставин це не буде відповідати інтересам дитини та не є необхідним за умов, що склались.

При цьому, суд критично ставиться до висновку психолога Міжнародного гуманітарного центру «Розрада» від 03.10.2019 року № 12 щодо оцінки психоемоційного стану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного на замовлення адвоката позивачки внаслідок його необ'єктивності з огляду на проведення без згоди та відома батька дитини, а також його безпосередньої участі.

Інші доводи ОСОБА_1 та подані на підтвердження них докази, в тому числі й показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків.

Так, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на установлені обставини справи вимога позову ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав задоволенню не підлягає.

Оскільки решта вимог позову ОСОБА_1 є похідними, а також з урахуванням того, що опіка відповідно до ст. 243 СК України встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування, то вимоги її позову про призначення опікуном і стягнення аліментів також не підлягають задоволенню.

За таких обставин позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуната стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя