Провадження № 6/760/528/21
Справа № 760/8650/21
УХВАЛА

про передачу справи на розгляд іншого суду

09 квітня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді

Зуєвич Л.Л., розглянувши матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного Віталія Миколайовича /далі - приватний виконавець Чепурний В.М./ (адреса: 03110, м. Київ, вул. Преображенська, 23) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, боржник: ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ), стягувач: ОСОБА_2 /далі - ОСОБА_2 / (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ),

В С Т А Н О В И В:

06.04.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшло вказане подання приватного виконавця Чепурного В.М., в якій заявник просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього по виконавчому листу № 755/2160/20 виданого 11.09.2020 Дніпровським районним судом міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що поданння внесено з порушенням правил підсудності, передбачених ч. 4 ст. 441 ЦПК України та ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Подібні положення містить п. 1 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень» (затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 /у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5/, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд, за місцем виконання відповідного рішення, за поданням державного або приватного виконавця.

Стаття 24 Закону України "Про виконавче провадження" фактично містить поняття «місця виконання виконавчого документу», а саме: приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, в розумінні ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження приватного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно, місце знаходження (адреса) приватного виконавця Чепурного В.М. дійсно відноситься до Солом`янського району міста Києва.

Проте поняття "місце знаходження приватного виконавця" не є тотожним до поняття "місця виконання виконавчого документу ".

Так, приватні виконавці виконавчих округів мають право вчиняти виконавчі дії на всій території України, при цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", проте місцем виконання буде вважатися або місце знаходження боржника, або місце знаходження його майна.

При цьому, суд бере до уваги правову позицію, викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 263/14171/19 (провадження 61-21991св19) за змістом якої:

«Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.»

Як вбачається із матеріалів справи та доданих до неї документів, місцем проживання боржника ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 , що за територіальною підсудністю не відноситься до дислокації Солом`янського районного суду міста Києва.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суддя передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що боржник у даній справі зареєстрований за адресою у Дніпровському районі міста Києва, дослідивши і оцінивши юридичну природу спірних правовідносин, з метою дотримання правил підсудності та додержання як вимог національного процесуального законодавства, так і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на «суд, встановлений законом», суд прийшов висновку про необхідність направлення даної справи за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, зокрема, ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

При цьому ч. 3 ст. 31 ЦПК України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 4, 27, 30, 31, 259-261, 352-354, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного Віталія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа передати за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва (адреса: 02105, м. Київ, вул. Сергієнка, 3; вул. Кошиця, 5).

Передачу справи на розгляд вказаного суду за встановленою підсудністю здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л. Л. Зуєвич