Справа № 351/1937/20
Провадження № 22-ц/4808/390/21
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М. М.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

за участю секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного державного виконавця Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на ухвалу Снятинського районного суду в складі судді Калиновського М.М., постановлену 12 січня 2021 року в м. Снятині Івано-Франківської області, в справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ),

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла ОСОБА_2 , звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Скаргу мотивовано тим, що на примусовому виконанні в Снятинському районному відділі Державної виконавчої служби перебуває виданий 27 січня 2020 року Снятинським районним судом виконавчий лист №351/1781/17 про усунення ОСОБА_3 перешкод у користуванні частиною земельної ділянки, переданої йому у власність площею 0,0785 га на підставі рішення Устянської сільської ради від 14 грудня 1993 року, та зобов`язання ОСОБА_1 звільнити частину цієї ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , згідно з ситуаційним планом №2, викладеним у висновку судової земельно-технічної експертизи № 820 від 18 жовтня 2019 року судового експерта СП Західно-Український експертно-консультативний центр Юзвенко Р.М. Головним державним виконавцем Снятинського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Маковійчуком І.П. 09 жовтня 2020 року винесено постанову про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3 400,00 грн за невиконання вимог рішення суду. Вважає вказану постанову незаконною. Так, з березня 2020 року з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 на території України введено карантин. Зважаючи на похилий вік та стан здоров`я, ОСОБА_1 відноситься до групи ризику та може захворіти на короновірус, у зв`язку з чим змушений не виходити з дому та максимально обмежити спілкування з оточуючими. Окрім того, для виконання рішення суду необхідно знести частину капітальної будови, викорчувати плодоносні дерева. Проте у зв`язку зі станом здоров`я та відсутністю коштів на даний час боржник позбавлений можливості виконати вимоги виконавця про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Посилаючись на зазначені обставини, отримання копії постанови про накладення штрафу 23 жовтня 2020 року та неможливість самостійно її прочитати внаслідок втрати зору, просив поновити строк на звернення до суду з скаргою на рішення державного виконавця, визнати неправомірною та скасувати постанову Головного державного виконавця Снятинського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) Маковійчука І.П. від 09 жовтня 2020 року про накладення штрафу у розмірі 3 400,00 грн.

Ухвалою Снятинського районного суду від 12 січня 2021 року скаргу задоволено. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до суду з скаргою на рішення державного виконавця. Скасовано постанову Головного державного виконавця Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Маковійчука І.П. від 09 жовтня 2020 року по виконавчому провадженню №62737608 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3 400,00 грн.

В апеляційній скарзі Головний державний виконавець Снятинського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права просить ухвалу суду скасувати, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, згідно з яким відповідні спори належать до юрисдикції адміністративних судів. Відповідно їх необхідно розглядати за правилами адміністративного судочинства. Оскільки скаржник оскаржує постанову державного виконавця про накладення штрафу, ця справа підлягає розгляду окружним адміністративним судом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 покликається на безпідставність доводів скарги. Просить її залишити без задоволення.

В засідання апеляційного суду Головний державний виконавець Снятинського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відтак, відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи в його відсутності не встановлено.

Представник ОСОБА_1 адвокат Фармуга В.С. доводів скарги не визнав посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 27 січня 2020 року Снятинським районним судом видано виконавчий лист про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити частину переданої на підставі рішення Устянської сільської ради від 14 грудня 1993 року у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0785 га, розташованої по АДРЕСА_1 згідно із ситуаційним планом №2, викладеним у висновку судової земельно-технічної експертизи № 820 від 18 жовтня 2019 року, виконаного судовим експертом СП Західно-Український експертно-консультативний центр Юзвенко Р.М. (а.с.33).

06 серпня 2020 року в.о. начальника Снятинського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Маковійчук І.П. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №62737608 з виконання вказаного виконавчого листа. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів (а.с.34).

У зв`язку із повторним невиконанням боржником рішення суду у наданий строк постановою Головного державного виконавця від 09 жовтня 2020 року на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 3 400,00 грн (а.с.40).

Не погоджуючись із цією постановою ОСОБА_1 оскаржив її до суду, який видав виконавчий лист.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частини другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частини перша, друга статті 75 Закону № 1404-VІІІ).

В силу пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною другою статті 74 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі№ 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19).

За приписами частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Однак, суд першої інстанції, розглянувши по суті скаргу ОСОБА_1 щодо оскарження рішення державного виконавця про накладення штрафу не звернув уваги на те, що скарга з такою вимогою не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 ЦПК України.

За змістом пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України у разі відкриття провадження у справі таке провадження підлягає закриттю, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню із закриттям провадження.

Згідно частини першої статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

З огляду на прийняте колегією суддів рішення про закриття на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України провадження у даній справі, скаржнику відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України належить роз`яснити його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Івано-Франківського апеляційного суду із заявою про направлення справи до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 255, 256, 374, 377, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуГоловного державного виконавця Снятинського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) задовольнити.

Ухвалу Снятинського районного суду від 12 січня 2021 року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) закрити.

Роз`яснити скаржнику право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Івано-Франківського апеляційного суду із заявою про направлення справи до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 12 квітня 2021 року