САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/551/20
Провадження №2/726/11/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі Абрамчук Н., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної власності,-суд

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою у якій вказують, що їхня мама - ОСОБА_4 , була власницею 32/100 частин домогосподарства по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. На випадок своєї смерті, остання заповіла все своє майно позивачам.

Зазначають, що вони прийняли спадщину належним чином, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою до закінчення строку для прийняття спадщини. Разом із тим, нотаріусом Другої Чернівецької державної нотаріальної контори, було відмовлено, шляхом винесення відповідної постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії. Постанова була мотивована тим, що спадкоємцями не ненадані оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

У зв`язку із викладеним, за відсутності правовстановлюючого документа на спадкове нерухоме майно, позивачі просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності у порядку спадкування по 16/100 частині за кожним на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , та, враховуючи уточнені позовні вимоги, на земельну ділянку, на якій воно розташоване.

18.05.2020 року провадження у справі було відкрито.

28.05.2020 року було зупинено провадження у справі, у зв`язку зі смертю відповідача, до визначення правонаступників.

06.01.2021 року, ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом у якому зазначає, що він є правонаступником прав та обов`язків після смерті його дружини ОСОБА_5 . Зазначає, що їй, на праві власності, належало 68/100 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 він визнає та разом із тим, просить суд визначити його частку у праві спільної власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою.

15.01.2021 року провадження у справі було відновлено.

Ухвалою суду від 15.01.2021 року прийнято залучено до участі у справі у якості відповідача правонаступника ОСОБА_3 та прийнято його зустрічний позов до розгляду із первісним.

В судовому засіданні позивачі та їхній представник дали пояснення аналогічні викладеним у позові, позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі. Проти задоволення зустрічного позову не заперечують.

Представник відповідача в судовому засіданні первинний позов та обставини викладені у ньому визнала, зустрічну позовні заяву просила задовольнити.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та зустрічних позовних вимог та необхідність задоволення обох позовів у повному обсязі з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, із визнаних сторонами обставин та досліджених судом письмових доказів судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів від 03.04.1984 року № 164/7, акту прийомки індивідуального будинковолодіння від 20.07.1983 року, рішення народного суду Садгірського району м. Чернівці від 10.08.1971 року, а також висновку ЧКБТІ щодо заміни існуючих правовстановлюючих документів № 380 від 25.02.2010 року та рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 135/4 від 09.03.2010 року, ОСОБА_5 належить (шляхом заміни наявних правовстановлюючих документів) 68/100 частин житлового будинку із належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . У свою чергу, ОСОБА_4 належить (шляхом заміни наявних правовстановлюючих документів) 32/100 частин житлового будинку із належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Разом із тим, матеріали справи не містять оригіналу правовстановлюючого документу чи витягу з єдиного державного реєстру права власності.

Крім того, згідно додатку до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 530032, земельна ділянку по АДРЕСА_1 (на якій розміщено вищевказане будинковолодіння), належить на праві спільної сумісної власності, без виділення часток, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На випадок своєї смерті, ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений нотаріусом 04.11.2015 року, яким вона все своє майно заповіла донькам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки ЧКОБТІ № 13.08 від 02.07.2019 року, будинковолодіння по АДРЕСА_1 складається із житлового будинку літ. А, погребу літ. Пг, вбиральні літ. К, криниці І, вигрібної ями ІІ,огорожі №1-2.

Звернувшись до нотаріуса Другої Чернівецької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що ними не надані оригінали правовстановлюючих документів на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Разом із тим, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, її чоловік ОСОБА_3 отримав у спадщину 68/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 із надвірними будівлями та спорудами. Разом із тим, нотаріусом Другої Чернівецької державної нотаріальної контори Борденюку В.І. відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на земельну ділянку за вказаною адресою, оскільки вона перебуває у спільній сумісній власності без виділених часток.

Таким чином, у сторін склалась ситуація, коли право власності позивачів на спадкове майно не може бути підтверджене відповідними правовстановлюючими документами. Окрім того, у сторін існує необхідність визначити частки у праві спільної власності на будинковолодіння а також земельну ділянку, на якій вона знаходиться. Причому спору стосовно поділу нерухомого майна між сторонами немає, розміри належних їм часток обопільно визнаються.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено що розмір частки покійної ОСОБА_4 у вказаному будинковолодінні, який успадковано ОСОБА_6 та ОСОБА_2 становить 32/100 частини. Розмір успадкованої частки ОСОБА_3 становить 28/100 частини.

В абзаці 5 п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз`яснено, що, - «У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності».

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: "Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила - ?".

Відповідно до положень ст. 368 ЦК України, - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ч. 4 ст. 86 ЗК України, - співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України, - земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України, - право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно із правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15.

Стаття 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. До такого висновку неодноразово приходив Верховний Суд України ухвалюючи постанови від 12.10.2016 року у справах № 6-2225 цс16, № 6-253цс від 13.04.2016 року, №334/2465/14-ц від 01.11.2017 року та безлічі інших.

Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка, у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Враховуючи, що частка позивачів у спільному майні складає 32/100 частини, суд вважає за можливе поділити її між спадкоємцями та визнати за кожною із позивачів право власності на 16/100 частини у будинковолодінні.

Разом із тим, враховуючи викладене, до позивачів, у порядку спадкування, також переходить право власності на частину земельної ділянки, яка є пропорційною до розміру їх часток у успадкованому будинковолодінні. Це саме стосується і частки ОСОБА_3 у праві спільної часткової власності на земельну ділянку, яка повинна складати 68/100 частин. Таким чином, як позовні вимоги за первинним позовом, так і зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 372, 357, 368, 392, 1216, 1226, 1266 ЦК України, ст.ст. 120, 89, 86, 87 ЗК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та ОСОБА_3 за зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 16/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чернівці.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 16/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чернівці.

Визначити, що частка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , у праві спільної часткової власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 0.0636 кв.м., кадастровий номер :47:002:0060 складає 68/100 частин.

Визначити, що частка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , у праві спільної часткової власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 0.0636 кв.м., кадастровий номер :47:002:0060 складає 16/100 частин.

Визначити, що частка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , у праві спільної часткової власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 0.0636 кв.м., кадастровий номер :47:002:0060 складає 16/100 частин.

Право спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 0.0636 кв.м., кадастровий номер :47:002:0060 - припинити.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук