1Справа № 335/3827/21 2-н/335/264/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

9 квітня 2021 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., ознайомившись з матеріалами заяви комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2021 до суду надійшла заява комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком, 3% річних та інфляційних втрат загальним розміром 4 000,15 гривень.

Вивчивши подані матеріали, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За приписами пункту третього частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до вимог заяви про видачу судового наказу, сума заборгованості за послуги, яку просить стягнути заявник, становить 4 000,15 грн. за період з 01.05.2018 по 01.12.2019. Разом із тим, з доданого до заяви розрахунку випливає, що розмір заборгованості за цей період становить 3145,66 грн. При цьому, станом на травень 2018 р. по особовому рахунку боржника наявне сальдо 854,49 грн. Зазначені обставини свідчать про те, що до суми заборгованості, за якою заявник просить видати судовий наказ, увійшов борг попередніх періодів, що виходять за межі позовної давності.

Поряд із цим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Враховуючи те, що ЦПК України не передбачено можливості у наказному провадженні здійснити часткове задоволення заяви про видачу судового наказу, а також перевірити обставини переривання строку позовної давності, тому з урахуванням вищенаведених обставин, доходжу висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити через недотримання стягувачем вимог пп. 4, 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Таким чином, стягувач не позбавлений права звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості, яка не виходить за межі строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 161, 163166 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Шалагінова