ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі Пивоваровій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Бабушкінського районного суд м. Дніпропетровська від 18 квітня 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», звернулося до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 17 квітня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за яким остання отримала від ПАТ «Укрсоцбанк» 110700,00 доларів США зі сплатою 12,85% процентів річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 16 квітня 2022 року.

Для забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 17 квітня 2007 року було укладено договір поруки, за умовами якого він зобов`язався відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань у повному об`ємі всім належним їй на праві власності майном та грошовими коштами.

ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання перед банком не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором станом на 25 серпня 2016 року в загальному розмірі складає 270461,21 доларів США, що згідно курсу Національного банку України на вказану дату складає 6844164,15 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 99014,66 доларів США, що складає 2505618,45 грн., сума заборгованості за процентами 106757,14 доларів США, що складає 2701546,01 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 22671,10 доларів США, що складає 573704,09 грн., пеня за несвоєчасне повернення процентів 42018,31 доларів США, що складає 1063295,60 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути у солідарному порядку з відповідачів зазначену суму заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суд м. Дніпропетровська від 18 квітня 2017 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором поруки №01/1/107-7 від 17 квітня 2007 року станом на 25 серпня 2016 року у розмірі 270461,21 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 6844164,15 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 99014,66 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 2505618,45грн.; заборгованості за процентами у розмірі 106757,14 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 2701546,01 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 22671,10 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 573704,09 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 42018,31 доларів США, що у в гривневому еквіваленті складає 1063295,60 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі не спростували пред`явлених їм позовних вимог, не заперечили отримання кредиту та прийняття на себе зобов`язань поручителя, не виконують умови договору, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до неї скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки у зв`язку з неналежним виконанням умов договору відповідачем змінився строк виконання основного зобов`язання відповідно до умов пункту 4.4. кредитного договору, тобто строк користування кредитом сплив через 90 днів після останнього платежу, який було здійснено 05 листопада 2008 року. Тобто позивач мав право починаючи з 03 лютого 2009 року та протягом трьох років від цієї дати, звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Рішення суду оскаржується лише в частині вирішення позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду в оскарженій частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що 17 квітня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №07/1/107-7, за яким остання отримала від ПАТ «Укрсоцбанк» 110700,00 доларів США зі сплатою 12,85% процентів річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 16 квітня 2022 року (т.1 а.с.10-12).

Факт видачі кредитних коштів підтверджується заявою про видачу готівки №23-207 від 17 квітня 2007 року (т.1 а.с.15).

У забезпечення умов кредитного договору №07/1/107-7 від 17 квітня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_3 , як поручителем, в той же день укладений договір поруки №07/1/107-7, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту №07/1/107-7 від 17 квітня 2007 року (т.1 а.с.13-14).

У зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язань по кредитному договору №07/1/107-7 від 17 квітня 2007 року та договору поруки №07/1/107-7 від 17 квітня 2007 року, станом на 25 серпня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 270461,21 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 6844164,15 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом у розмірі 99014,66 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 2505618,45грн.; сума заборгованості за процентами у розмірі 106757,14 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає становить 2701546,01 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 22671,10 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 573704,09 грн.; пеня за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 42018,31 доларів США, що у в гривневому еквіваленті становить 1063295,60 грн.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачами порушені зобов`язання за кредитним договором, тому наявні підстави для ухвалення заочного рішення суду про задоволення позовних вимог.

Проте, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на ухвалення судом першої інстанції заочного рішення за її відсутності, заявила клопотання про застосування позовної давності до вимог позивача.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

В частині четвертій статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань за щомісячним погашенням платежів.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно наданого банком розрахунку, останній платіж боржник за кредитним договором здійснив 05 листопада 2008 року (а.с.6).

Згідно пункту 3.3.12 позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. договору.

Відповідно до пункту 4.4. кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених підпунктами 3.3.8, 3.3.9, 3.3.12 цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Згідно пункту 7.4. кредитного договору у разі настання обставин, визначених підпунктами 2.6.3., 3.2.3., 4.3., 4.4., 5.4. цього договору, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився і, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час користування кредиту та нараховані штрафні санкції.

Тобто, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором відповідач здійснив 05 листопада 2008 року, а тому за визначенням пункту 4.5 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 03 лютого 2009 року.

Оскільки строк виконання основного зобов`язання було змінено на 03 лютого 2009, тому саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак, банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 23 вересня 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові Верховного Суду України від 07 грудня 2016 року № 6-719цс16.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів перевірено та визнано такими, що не впливають на зміст виниклих правовідносин та висновки суду з приводу їх вирішення.

За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_1 постановлене без встановлення всіх обставин справи та без врахування пропуску позивачем строку позовної давності, а тому підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, слід змінити розподіл судових витрат, та стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 15765,00 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Бабушкінського районного суд м. Дніпропетровська від 18 квітня 2017 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 користь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №01/1/107-7 від 17 квітня 2007 року та судових витрат - скасувати і ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 15 765,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.М. Пищида