Провадження № 2/337/761/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 квітня 2021 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Сабліної А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року до суду від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк, позивач) надійшов вказаний позов, який позивач мотивує тим, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 13.02.2012 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 8000,00грн. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає Договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач у порушення умов договору та ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 28.12.2020 року виникла заборгованість у розмірі 10545,82 грн., яка складається з наступного: 8488,32 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 8488,32 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2057,50 грн. заборгованість по простроченим відсоткам.

Позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.

Ухвалою суду від 15.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не прибув, суду надана письмова заява в якій він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання неодноразово не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив або зустрічний позов не подав, про слухання справи сповіщався за зареєстрованим місцем мешкання.

Суд, враховуючи відсутність заперечень від представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За нормами частин першої-другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.626,628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ст.526,530, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно дост.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Суд встановив, що 13.02.2012р. відповідач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Акцент-Банк» () з Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. У вказаній Анкеті-заяві зазначено особисту інформацію ОСОБА_1 , а саме: прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку (арк.15).

В обґрунтування своїх вимог АТ КБ «ПриватБанк» додав до позовної заяви: Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» із зазначенням чотирьох її видів з різними умовами кредитування - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD» (арк.16), Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, де визначено, за яких умов та за якими правилами Банк відкриває позичальнику банківську картку чи надає інші банківські послуги (арк.17-41),копію паспорту на ім`я ОСОБА_1 , підписану 06.12.2018р. (арк. 42-43), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої ОСОБА_1 (договір б/н), відповідно до якої картковий рахунок № НОМЕР_1 стартував 10.02.2012 р. з лімітом 0,00грн., 22.07.2019 р. ліміт був збільшений до 8000,00грн., а 06.07.2020р. зменшений до 0,00грн.(арк.13), довідку про надання ОСОБА_1 кредитної картки № НОМЕР_1 з датою відкриття 10.02.2012р., терміном дії до 05/14, кредитної картки № НОМЕР_2 з датою відкриття 28.09.2014р., терміном дії до 09/18, кредитної картки № НОМЕР_2 з датою відкриття 31.10.2014р., терміном дії до 09/18, кредитної картки № НОМЕР_3 з датою відкриття 14.02.2018р., терміном дії до 12/21, кредитної картки № НОМЕР_4 з датою відкриття 03.02.2020р., терміном дії до 08/22, кредитної картки № НОМЕР_5 з датою відкриття 06.12.2018р., терміном дії до 09/22 (арк.14), виписку за період з 12.11.2012р. по 01.11.2020р. про рух коштів на картковому рахунку ОСОБА_1 за договором № б/н станом на 30.12.2020р. (арк.51-61).

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед Банком за кредитним договором №б/н від 13.02.2012р. станом 28.12.2020р. становить 10545,82 грн. та складається з наступного: 8488,32 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 8488,32 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2057,50 грн. заборгованість по простроченим відсоткам (арк.10-11).

Згідно з копією Виписки з Єдиного державного реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та копією виписки зі Статуту АТ КБ «ПриватБанк», АТ КБ «ПриватБанк» () є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ КБ «Приватбанк», яке в свою чергу, є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке було правонаступником ТОВ КБ «ПриватБанк» (арк.49-51).

З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає недоведеним, що між сторонами було укладено кредитний договір.

До таких висновків суд прийшов виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6ст.81 ЦПК України).

Згідно з ч.1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

При ухваленні даного рішення суд враховує, що додана позивачем до позовної заяви копія Анкети-заяви від 13.02.2012р. про приєднання ОСОБА_1 до Умов та Правил надання банківських послуг іншої банківської установи - А-Банк (ПАТ КБ «Акцент-Банк»), не доводить звернення відповідача саме до АТ КБ «ПриватБанк» за отриманням банківських послуг та не підтверджує наміру ОСОБА_1 отримати кредит в АТ КБ «ПриватБанк».

Разом з тим, АТ «Акцент-Банк» не є стороною по справі та жодним чином не має відношення до правовідносин про які заявляє позивач.

Необхідно зазначити, що матеріали справи не містять відповідного кредитного договору або анкети-заяви від 13.02.2012р. №б/н, на що посилається позивач у поданій позовній заяві, які б засвідчували волевиявлення ОСОБА_1 отримати кредитні кошти саме в АТ КБ «ПриватБанк».

Отже, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» належними та допустимими доказами не доведено факт отримання відповідачем кредиту від позивача АТ КБ «ПриватБанк», а також право на звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду в інтересах АТ «Акцент-Банк», не вказано будь-яких правових підстав, в тому числі, передбачених положеннями ст. 512 ЦК України, що вказували б на заміну кредитора у зобов`язанні, що виникло між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 в результаті заповнення ним анкети-заяви про отримання банківських послуг від 13.02.2012р.

Наявні в матеріалах справи копія паспорту на ім`я ОСОБА_1 , яка посвідчена 06.12.2018р. відповідачем ОСОБА_1 та співробітником Руденко І.В. , а також Витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, де визначено, за яких умов та за якими правилами Банк відкриває позичальнику банківську картку чи надає інші банківські послуги, а також довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), довідки про надання відповідачу кредитних карток та виписка про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», не підтверджують, що саме з цією особою позивач 13.02.2012р. уклав кредитний договір та надав грошові кошти у тому розмірі, який позивачем заявлений до стягнення.

Разом з тим, сама по собі виписка по рахунку, в якій зазначено рух коштів по рахунку за картками відповідача, без доведення факту укладання між сторонами кредитного договору, не дає підстав для висновку про доведеність позивачем позовних вимог.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що позивачем суду надано Анкету-заяву від імені відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг іншої банківської установи, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження існування кредитних правовідносин саме між АТ КБ «ПриватБанк» та позичальником ОСОБА_1 та не надано доказів на підтвердження існування правових підстав на звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду в інтересах ПАТ «Акцент-Банк».

У Рішенні Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №15-рп/2011, справа №1-26/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) зазначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає за необхідне в задоволені позовних вимог відмовити через їх недоведеність.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.3, 6, 11, 15, 16, 207, 626, 634, 1049, 1054 ЦК України, ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.В. Сидорова