Справа № 485/285/21
Провадження №2/485/163/21
Рішення

іменем України

12 квітня 2021 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді: Яворського С.Й.

секретар судового засідання Шеремет Ю.Є.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з коштів,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), відповідно до якої просить: зняти арешт з усіх розрахункових рахунків в АТ КБ "Приват Банк" на які було накладено арешт за постановою про арешт коштів боржника від 23.03.2016 року виконавче провадження №50451463.

В обгрунтування заяви зазначив, що 04.03.2021 року він звернувся до Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з наданням квитанції про сплату штрафу, проханням зняти арешт з розрахункових рахунків на які було накладено арешт за постановою суду від 23.03.2016 року № 50451463, а також надання йому копій постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника та інших постанов у разі їх наявності. На що отримав відповідь від 09.03.2021 року № 4108/102-36/1, що на примусовому виконанні відділу перебувала постанова Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24.12.2012 року №3/1422/1109/12 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 2550 грн. на користь держави, та 27.12.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України" Про виконавче провадження" №606-XIV, який діяв на той час. Тому ОСОБА_1 просить зняти арешт з усіх розрахункових рахунків в АТ КБ "Приват Банк" на які було накладено арешт постановою про арешт коштів боржника від 23.03.2016 року.

В подальшому позивачем подано заяву про уточнення позивних вимог, відповідно до якої просить скасувати постанову про арешт коштів боржника від 23.03.2016 року, якою накладено арешт на кошти боржника які знаходяться на всіх рахунках філії МОУ ВАТ "Державний Ощадбанк України" м. Миколаїв вул. Херсонське шосе, 50, ПАТ КБ "Приват Банк" м. Дніпропетровськ вул. Набережної Перемоги, 50 та зняти арешт з даних рахунків.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Начальником Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Танковською Ю.В. подано листа про розгляд справи у відсутності представника відділу, заперечень з приводу задоволення звернення немає.

Розглянувши матеріали справи, позовну заяву, мотиви її обґрунтування, надавши правову кваліфікацію діям учасників виконавчого провадження, правову норму, яка підлягає застосуванню у відносинах сторін, дослідивши її фактичні обставини, пов`язані з виконанням рішення суду, врахувавши доводи позивача, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 2 ст. 13 Закону № 1404-VIII визнано, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що на виконанні Снігурівського РВ ДВС перебувало виконавче провадження № 50451463 з виконання постанови № 3/1422/1109/12, виданої 24 грудня 2012 року Снігурівським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 2550 грн. штрафу.

Постановою про арешт коштів боржника від 23.03.2016 року, державним виконавцем звернено стягнення на кошти на рахунках боржника, а саме: накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 які знаходяться на всіх рахунках філії МОУ ВАТ "Державний Ощадбанк України" м. Миколаїв вул. Херсонське шосе, 50, ПАТ КБ "Приват Банк" м. Дніпропетровськ вул. Набережної Перемоги, 50. .

Тобто, даний арешт накладено з метою забезпечення виконання постанови № 3/1422/1109/12, виданої 24 грудня 2012 року Снігурівським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 2550 грн. штрафу.

Згідно витягу з виконавчого провадження (ВП-спецрозділ) встановлено, що 27.07.2016 року виконавче провадження закінчено в порядку п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній на час повернення виконавчого документа стягувачеві) виконавчий документ на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній на час повернення виконавчого документа стягувачеві) (надалі Закону) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 48 (повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав) Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній на час повернення виконавчого документа стягувачеві), виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених частиною першою статті 47 цього Закону, повертається до органу, який пред`явив виконавчий документ до виконання.

Отже, як вбачається з аналізу вищезазначених статей, підстави повернення виконавчого документа зазначені в п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» не відносяться до ч. 1 ст. 48 Закону (повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав), в даному випадку, хоча виконавчий документ повернуто до суду, однак п.2.ч.1 ст.47 Закону кореспондується з ч.2 ст. 48 Закону (повернення виконавчого документу до органу, який пред`явив виконавчий документ до виконання), що не являється підставою скасування арештів.

Квитанція №43 від 03.03.2021 року, підтверджує сплату ОСОБА_1 штрафу в сумі 2550 грн. на користь держави.

Відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Не зважаючи на сплату боржником штрафу, у ДВС відсутні підстави для зняття арештів з рахунків боржникає.

Частиною 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно інформації наданої начальником Снігурівського РВ ДВС, за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві, журналів реєстрації загальної вхідної кореспонденції, журналів реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження за 2016-2021 роки виконавчі документи, за якими визначено стороною ОСОБА_1 , на виконанні у відділі не перебували та станом на 07.04.2021 не перебувають.

Згідно довідки виданої архіваріусом Снігрівського районного суду Миколаївської області від 09.04.2021 року, адміністративна справа №3-1109/12 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП від 24 грудня 2012 року відносно ОСОБА_1 , 1990 р.н. знищена за строком зберігання актом від 20.12.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1,2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 штраф сплачено, подальше зстосування заходів звернення стягнення на кошти на рахунках боржника призводить до порушення його прав, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.4, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

ухвалив

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Зняти арешт з коштів ОСОБА_1 які знаходяться на всіх рахунках філії МОУ ВАТ "Державний Ощадбанк України" м. Миколаїв вул. Херсонське шосе, 50, ПАТ КБ "Приват Банк" м. Дніпропетровськ вул. Набережної Перемоги, 50, на які було накладено арешт постановою про арешт коштів боржника від 23.03.2016 року, виконавче провадження №50451463.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, який відраховується з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 12.04.2021.

Суддя С. Й. Яворський