ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

12 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 632/922/19

провадження № 22-ц/818/2953/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Хорошевського О.М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 15 грудня 2020 року, по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Харківської області, Первомайського комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, Комунального підприємства «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області, Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15 грудня 2020 року задоволено заяву судді Шахової В.В. про самовідвід.

На зазначену ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали оскарження ухвали, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 15 грудня 2020 року повернути, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 353 ЦПК України встановлений вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Зі змісту вказаної статті не вбачається, що ухвали суду першої інстанції щодо задоволення заяви про самовідвід можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Частиною 5 статті 357 ЦПК України передбачено перелік підстав, за якими апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції.

Зокрема, пунктом 4 частини 5 статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Порядок подання заяв про самовідводи та відводи врегульовано положеннями статті 39 ЦПК України, за змістом частин 2, 3 та 5 якої виходить, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначено положеннями статті 40 ЦПК України.

Із системного аналізу зазначених норм процесуального права виходить, що особливості такого порядку полягають у розгляді і вирішенні заяви про відвід судді судом, який розглядає справу, а у разі висновку про необґрунтованість заявленого відводу вирішення питання про відвід судді суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Тому суд апеляційної інстанції не має права втручатися у процедуру вирішення заявленого відводу (самовідводу), що не дає йому повноважень постановити ухвалу по суті цього процесуального питання (залишити ухвалу без змін або скасувати, постановивши нову).

Питання про обґрунтованість відводу, заявленого судді, може вирішуватися в апеляційному порядку лише при перегляді ухваленого судового рішення. Тому ухвали, пов`язані з відводом судді, окремо від рішення суду оскарженню не підлягають, а заперечення на такі ухвали включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободі протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року, справа № 219/10010/17, провадження № 14-190 цс 19; ухвалах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року, справа №641/5461/18, провадження № 61-49021ск18; від 28 січня 2019 року, справа №149/598/18, провадження №61-48747ск18; від 01 липня 2019 року, справа 3753/18694/18, провадження №61-11527ск19, постановах від 22 січня 2020 року у справі № 931/643/19, провадження № 61-19556 св 19, від 13 квітня 2020 року у справі № 661/1609/19, провадження № 61-12671св19.

З огляду на те, що учасник справи не позбавляється права доступу до суду з апеляційною скаргою на ухвалу, яку не можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення щодо суті спору, оскільки має можливість її оскаржити разом з таким рішенням.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржують ухвалу суду щодо задоволення заяви про самовідвід, яка не оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 15 грудня 2020 рокуповернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 353, п.4 ч.5 357 ЦПК України

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 15 грудня 2020 року повернути заявникам.

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Харківської області, Первомайського комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, Комунального підприємства «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області, Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю повернути до Зміївського районного суду Харківської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.М. Хорошевський