Справа № 699/741/20
Номер провадження 2/699/130/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без розгляду

09.04.2021 рокум.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Сміян А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що між сторонами у встановленому порядку був укладений шлюб. Від шлюбу з відповідачем спільних дітей немає. Сім`я фактично розпалась, примирення неможливе. Подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам.

У зв`язку з викладеним просить розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою, жодного разу в судове засідання не з`явилась. Правом надати пояснення під час судового засідання не скористалась.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений, жодного разу в судове засідання не з`явився. Правом надати письмовий відзив чи усні пояснення під час судового засідання не скористався.

З будь-якими клопотаннями, зокрема, про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причини до суду, сторони не зверталися.

Дослідивши наявні матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позовна заява ОСОБА_1 надійшла до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області 11.09.2020.

Ухвалою судді Московченко Т.В. від 15.09.2020 позовну заяву залишено без руху, оскільки вона не була підписана позивачем. Крім того, у зазначеній ухвалі суд звертав увагу позивача, що з позовної заяви є незрозумілим, чи мають сторони спільних неповнолітніх дітей. Також було вказано, що позивач не обґрунтувала неможливість розірвання шлюбу з відповідачем в органах ДРАЦС.

У встановлений судом строк позивач з метою усунення недоліків позовної заяви надала підписану позовну заяву. У цій заяві позивачем було зазначено, що спільних дітей сторони не мають. Проте обґрунтування щодо неможливість розірвання шлюбу з відповідачем в органах ДРАЦС не наводилось.

Ухвалою судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Московченко Т.В. від 02.11.2020 було відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Справа була призначена до розгляду на 16.12.2020, у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 26.01.2021. У судове засідання 26.01.2021 сторони повторно не з`явилися. Причини неявки не повідомили, заяв про відкладення слухання справи не надавали.

Розпорядженням керівника апарату Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області № 66 від 02.02.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Літвінової Г.М. Ухвалою від 15.02.2021 справу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд справи на 17.03.2021.

У судове засідання 17.03.2021 сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Причин неявки не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали. Матеріали справи не містять жодних заяв учасників щодо здійснення розгляду справи у їхню відсутність.

Розгляд справи було відкладено на 09.04.2021, про що сторони були повідомлені належним чином. У судове засідання учасники справи повторно не з`явилися, причин неявки не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали.

Таким чином, позивач не з`явилася до суду повторно без поважних причин.

Згідно зі ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено в ст. 10 ЦПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Між тим, статтями 223, 257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Так, згідно з ч. 5 ст. 223, п. 3 ст. 257 ЦПК України,суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Від позивача не надходила заява про здійснення розгляду справи у її відсутність. Так само, позовна заява не містить такого клопотання.

Ураховуючи, що у сторін відсутні спільні діти, а позивачем не обґрунтовано неможливість розірвання шлюбу з відповідачем в органах ДРАЦС, суд дійшов висновку, що здійснити розгляд справи у відсутність позивача не вбачається за можливе.

Крім того, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

При цьому, закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Враховуючи викладене, а також, зважаючи на розумні строки розгляду справ, суд вважає за доцільне залишити позов без розгляду, оскільки, позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 13, 257, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє такого позивача повторно звернутися до суду з тотожним позовом, якщо він дійде висновку про необхідність судового захисту своїх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

СуддяЛітвінова Г. М.