єдиний унікальний номер справи 531/85/21
номер провадження 2/531/183/21
12 квітня 2021 року м.Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області в складі
головуючого судді - Черняєвої Т.М.,
за участі секретаря - Мельник О.В.,
представника позивача - адвоката Бойченка В.П.,
представника Служби у справах дітей - Деркач О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Карлівський районний сектор Державної міграційної служби України в Полтавській області, Служба у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
Представник позивача - адвокат Бойченко В.П. звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Карлівський районний сектор Державної міграційної служби України в Полтавській області, Служба у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що згідно розпорядження голови Карлівської районної державної адміністрації від 16.11.2015 року №239 «Про створення прийомної сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та влаштування до неї дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 » у його сім`ю було влаштовано двох дітей, які були зареєстровані за його місцем проживання.
Розпорядженням голови Карлівської районної державної адміністрації від 23.11.2016 року №290 «Про припинення функціонування прийомної сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 » за заявою прийомних батьків було припинено функціонування прийомної сім`ї. Цим же розпорядженням припинено повноваження прийомних батьків щодо захисту немайнових та майнових прав та інтересів неповнолітніх осіб.
Також зазначив, що є власником будинку АДРЕСА_1 , проте не має можливості зняти з реєстрації відповідача ОСОБА_2 , оскільки більше не є його законним представником. За повідомленням Гадяцького дитячого будинку від 02.11.2020 року №229 ОСОБА_2 був усиновлений та вибув з дитячого будинку.
Оскільки не зміг в іншому порядку захистити свої законні права, вимушений був звернутися до суду.
У судовому засіданні представник позивача - адвокат Бойченко В.П. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду за останнім відомим місцем свого проживання, повторно у судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Представник третьої особи - Карлівського районного сектору Державної міграційної служби України в Полтавській області до суду не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що на даний час прийомна сім`я позивача, до якої було влаштовано відповідача ОСОБА_2 припинила своє існування. За інформацією Гадяцького дитячого будинку ОСОБА_2 на даний час усиновлений іноземними громадянами. Тому, наявні усі законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, належним позивачу.
Суд, заслухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Карлівської міської ради №124 від 18.08.2000 року, ОСОБА_1 належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.16).
Розпорядженням голови Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області №290 від 23.11.2016 року «Про припинення функціонування прийомної сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 », було припинено з 23.11.2016 року функціонування прийомної сім`ї , яка функціонувала на їх власній житловій площі за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі відсутності взаєморозуміння батьків із дітьми. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виведено з прийомної сім`ї. Припинено дію Договору про влашьування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сім`ї від 16.11.2015 року №1, укладеного між прийомними батьками і головою Карлівської районної державної адмінстрації Полтавської області. Визнано таким, що втратило чинність розпорядження голови Карлівської райдержадмінстрації Полтавської області від 16.11.2015 року №239 «Про створення прийомної сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та влаштування до неї дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 » (а.с.8).
Згідно копії домової книги будинку АДРЕСА_1 у будинку зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.11-15).
Далі встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Відділу з питань надання адміністративних послуг Карлівської районної державної адміністрації про зняття з реєстрації місце проживання ОСОБА_2 . У відповідь на його звернення 25.01.2017 року за вих.№01-19/01 йому направлено лист про те, що його повноваження, як прийомного батька закінчилися разом з припиненням функціонування прийомної сім`ї, тому для вирішення даного питання рекомендовано звернутися безпосередньо до суб`єкта надання адміністративної послуги - органу реєстрації - виконкому Карлівської міської ради (а.с.10).
Листом Карлівської міської ради Полтавської області №06-22/753 від 22.05.2017 року на звернення ОСОБА_1 надано відповідь про те, що вказане питання знаходиться на контролі та у разі отримання органом реєстрації виконавчого комітету Карлівської міської ради повідомлення про знаття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 його буде додатково повідомлено про це (а.с.9).
Також встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 був усиновлений та вибув з Гадяцького дитячого будинку Полтавської обласної ради 20.10.2017 року, згідно листа директора Гадяцького дитячого будинку №229 від 02.11.2020 року (а.с.18).
Згідно висновку про можливість зняття дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з реєстрації місця проживання та визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, затвердженого на засіданні з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 17.03.2021 року, вказане питання було розглянуто та одноголосно прийнято рішення про можливість зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання та визнання його таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16)
Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 Цивільного кодексу України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 Житлового кодексу України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 Цивільного кодексу України, передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 Цивільного кодексу України, статей 150, 156 Житлового кодексу України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16)
Верховний Суд України у Постанові від 15 травня 2017 року, Справа № 734/387/15-ц, зауважив, що «право користування житловим приміщенням може виникати та існувати лише в членів сім`ї власника будинку»; «право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України».
Аналогічна правова позиція вбачається у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року по справі справа № 357/7940/16-ц.
Як вбачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача про позбавлення права користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 , прийомної дитини, який протягом тривалого часу (з 23.11.2016 року) не проживає у будинку, розпорядження про створення прийомної сім`ї та влаштування у неї дитини втратило чинність, що порушує право позивача як власника нерухомого майна на реалізацію ним права користування належним на праві власності майном.
Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 , оскільки судом встановлено, що був прийомною дитиною, але тривалий час не проживає в спірній квартирі, оскільки розпорядження про створення прийомної сім`ї втратило чинність 23.11.2016 року. При цьому судом врахована Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16, відповідно до якої визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку шляхом визнання особи відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Отже, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є підставою для зняття її з реєстраційного обліку.
Таким чином, позовні вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку є передчасними та не відносяться до компетенції суду, а тому задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, підлягає до часткового задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інші учасники справи, а також відповідачі у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Карлівський районний суд Полтавської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14.04.2021 року.

Суддя Т.М.Черняєва