Провадження № 6/734/10/21 Справа № 2508/5689/2012
У Х В А Л А

12 квітня 2021 рокусмт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Бузунко О.А.,

при секретарі судових засідань Галюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Козелець заяву ОСОБА_1 , сторона по справі: відповідач ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого документа

встановив:

До Козелецького районного суду Чернігівської області Павлишин Андрій Іванович звернувся з заявою про видачу дубліката виконавчого листа посилаючись на те, що в провадженні Козелецького районного суду Чернігівської області знаходилась справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 217 (30) від 07 грудня 2007 року.

23 жовтня 2012 року по вказаній справі було ухвалено рішення, відповідно до якого з Відповідача на користь Банку було стягнено суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 34 320,42 грн., 343,20 грн. витрат зі сплати судового збору, 420,00 грн. витрат, пов`язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

На виконання вказаного рішення 25 лютого 2013 року Банку було видано виконавчий лист № 2508/5689/2012, який було направлено на виконання до відділу державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції. 06 березня 2013 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції Бригинець В.М. за вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження № 36899975.

26 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Фінростбанк» Андронова Олега Борисовича та ОСОБА_1 було укладено Договір № 64 про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги, відповідно до якого Банк відступив, а ОСОБА_1 набув права вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів, в тому числі до ОСОБА_2 за Кредитним договором № 217 (30) від 07 грудня 2007 року, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2019 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача правонаступником.

16 липня 2019 року ОСОБА_1 направив до Козелецького РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області заяву про заміну сторони стягувача правонаступником. Постановою вказаного ВДВС від 22 січня 2020 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні № 36899975 з ПАТ «Фінростбанк» на ОСОБА_1 .

08 лютого 2021 року через інформаційну інтернет-платформу «Автоматизована система виконавчого провадження» було встановлено, що 22 червня 2020 року головним державним виконавцем Козелецького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бригинець В.М. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Однак виконавчий лист разом з постановою про повернення виконавчого документа стягувачу на адресу ОСОБА_1 не надходив.

08 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Козелецького РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із заявою про направлення оригіналу виконавчого листа № 2508/5689/2012, виданого Козелецьким районним судом Чернігівської області, боржником за яким є ОСОБА_2 , на адресу ОСОБА_1 .

У відповідь на вказану заяву було отримано лист, яким повідомлялось, що 22 червня 2020 року виконавче провадження № 36899975 завершено на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними, а виконавчий лист направлено простою кореспонденцією на адресу ОСОБА_1 . Отже, виконавчий лист вважається таким, що втрачений при поштовій пересилці.

На теперішній час ОСОБА_1 як правонаступник кредитора та стягувача за Кредитним договором № 217 (30) від 07 грудня 2007 року позбавлений можливості задовольнити свої вимоги стягувача шляхом пред`явлення виконавчого листа до виконання, чим порушуються його права та інтереси.

Оскільки виконавчий лист № 2508/5689/2012, виданий Козелецьким районним судом Чернігівської області, боржником за яким є ОСОБА_2 , було повернуто постановою від 22 червня 2020 року, то строк пред`явлення цього виконавчого документа до виконання спливає що найраніше 22 червня 2023 року.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 березня 2021 року вказану заяву прийнято до провадження та призначено до судового розгляду на 22 березня 2021 року.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 березня 2021 року розгляд заяви про видачу дублікату виконавчого листа відкладено до 12 квітня 2021 року з повторним викликом сторін.

В судове засідання 12 квітня 2021 року учасники процесу не з`явилися.

ОСОБА_2 доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Крім того, ОСОБА_2 був обізнаний про те, що на розгляді Козелецького районного суду Чернігівської області знаходиться заява про видачу дубліката виконавчого листа, за яким він є боржником.

Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Необхідно зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, судом вживалися всі необхідні та можливі заходи для повідомлення та виклику боржника в судові засідання, проте боржник до суду не з`явився. З метою недопущення затягування розгляду справи, беручи до уваги викладені вище обставини, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши матеріали додані до заяви, вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В провадженні Козелецького районного суду Чернігівської області знаходилась цивільна справа № 2508/5689/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 217 (30) від 07 грудня 2007 року.

23 жовтня 2012 року по вказаній справі Козелецьким районним судом Чернігівської області ухвалено рішення, відповідно до якого з Відповідача на користь Банку було стягнено суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 34 320,42 грн., 343,20 грн. витрат зі сплати судового збору, 420,00 грн. витрат, пов`язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На виконання вказаного рішення 25 лютого 2013 року Банку було видано виконавчий лист № 2508/5689/2012.

22 червня 2020 року постановою головного державного виконавця Козелецького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бригинець В.М. виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», так як встановлено, що на момент перевірки майно та заробіток, на які можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, відсутні.

26 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Фінростбанк» Андронова Олега Борисовича та ОСОБА_1 було укладено Договір № 64 про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги, відповідно до якого Банк відступив, а ОСОБА_1 набув права вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів, в тому числі до ОСОБА_2 та Кредитним договором № 217 (30) від 07 грудня 2007 року, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту(овердрафту)), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору.

Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором № 64 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 26 березня 2019 року.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Фінростбанк» Андронов Олег Борисович відступило права вимоги за Кредитним договором № № 217 (30) від 07 грудня 2007 року, а отже вибуло із правовідносин за вказаним договором.

В результаті цього виникла необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні стягувача Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» у виконавчому листі № 2508/5689/2012 від 23 жовтня 2012 року на правонаступника ОСОБА_1 .

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 , зацікавлена сторона: ОСОБА_2 , Козелецький РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про заміну сторони виконавчого провадження, по справі за позовом ПАТ «ФІНРОСТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; замінено стягувана у виконавчому листі №2508/5689/2012, виданому на підставі рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №217 (30) від 07.12.2007 р., а саме Публічне акціонерне товариство «Фінростбанк» на його правонаступника ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ).

08 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Козелецького РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із заявою про направлення оригіналу виконавчого листа № 2508/5689/2012, виданий Козелецьким районним судом Чернігівської області, боржником за яким є ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 .

Відповідно до листа, наданого за підписом начальника Козелецького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 17 лютого 2021 року № 1568: згідно з даними АСВП виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 2508/5689/2012 від 25 лютого 2013 року про стягнення боргу з ОСОБА_2 перебувало на виконанні у відділі. 22 червня 2020 року виконавче провадження № 36899975 завершено на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист направлено на адресу ОСОБА_1 . Таким чином, слід вважати, що виконавчий документ був втрачений при поштовій пересилці.

У відповідності до п. 17.4 ч. 1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

За встановлення факту невиконання судового рішення видача дублікату виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верхового Суду від 16.08.2018 року у справі № 6/275-08.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Іванов проти України», заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі «Продан проти Молдови», суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Отже, видача дубліката виконавчого документа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого документа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого документа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий документ.

Викладеними у заяві ОСОБА_1 фактами та доданими до неї документами доведено втрату виконавчого листа, а звідси - можливість видачі дубліката виконавчого документа.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога є законною, тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 260-261, 353-354, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , сторони по справі: відповідач ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого документа.

Видати дублікат виконавчого листа № 2508/5689/2012, виданого Козелецьким районним судом Чернігівської області, боржником за яким є ОСОБА_2 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 217 (30) від 07 грудня 2007 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.А. Бузунко