РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Мукачево Справа № 303/6399/20

2/303/219/21

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Кость В.В.

секретаря судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в загальному позовному порядку в м. Мукачево цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Служба в справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації

про розірвання шлюбу та залишення дитини на вихованні батька,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.02.2014 виконкомом Пузняковецької сільської ради Мукачівського району, актовий запис № 01 та залишення доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його вихованні.

Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ним фактично припинені. Їх шлюб існує лише формально, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому його слід розірвати. Також, просить залишити дитину на його вихованні, оскільки вона проживає разом з ним та перебуває на його вихованні.

Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися, натомість від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задоволити.

Відповідач та її представник в підготовче судове засідання також не з`явилися, натомість подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, визнавши позовні вимоги у повному обсязі.

Уповноважений представник третьої особи до суду також не з`явилася, натомість подала до суду заяву про розгляд справи без її участі з урахуванням висновку від 24.03.2021 №02-26/226.

Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне.

Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстрований 22.02.2014 виконкомом Пузняковецької сільської ради Мукачівського району, актовий запис № 01 (а.с. 6).

Також сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 25 травня 2016 року, а.с. 7).

У наявній у матеріалах справи характеристиці на ОСОБА_2 зазначено, що вона ніде не працює, вживає алкогольні напої, часто вчиняє сварки. Характеризується нестійкою соціальною та психологічною поведінкою. Малолітню доньку було відібрано від матері та передано на утримання батька.

Крім того, відносно ОСОБА_2 складався адміністративний протокол від 03.08.2020 за ст. 173-2-1 КУпАП - насильство в сім`ї відносно доньки ОСОБА_3 .

Згідно з даними висновку органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації від 24.03.2021 №02-26/226 встановлено за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до частини другої ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з частиною третьою ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст. 112 Сімейного кодексу України).

Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб носить лише формальний характер і такий слід розірвати.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 №789-XII в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) Європейський суд з прав людини, установивши порушення ст.8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

Європейський суд з прав людини зауважив на тому, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

По відношенню до спірної по справі ситуації слід зазначити, що одним з фундаментальних принципів демократичного суспільства є законність, на яку посилається преамбула до Конвенції. Законність передбачає, серед іншого, що втручання з боку виконавчої влади в права осіб повинне бути предметом ефективного контролю. Цей контроль звичайно здійснюється судовою владою (принаймні, в якості останньої інстанції), оскільки судовий контроль надає найкращі гарантії незалежності, неупередженості і належної правової процедури.

Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Конвенції. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності зазначеним судом нормам права, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, суд приходить до висновку щодо можливості залишення дитини на вихованні батька.

При вирішенні переданого на розгляд суду позову суд виходить з того, що у відповідності до приписів частини четвертої ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В свою чергу, положеннями ст.200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем.

Позовні вимоги ОСОБА_1 визнані відповідачем безумовно, тому підлягають задоволенню без з`ясування і дослідження інших обставин справи (абзац третій пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

При цьому судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом саме такого судового рішення.

Навпаки, при ухваленні рішення в даній справі суд враховує положення частини першої ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 21 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також, частиною першою ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною третьою ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на вказані нормативні приписи, позивачу слід повернути з державного бюджету суму 840,80 грн. сплаченого судового збору (1681,6 х 0,5 = 840,8).

Решту суми понесених позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 1291 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 141, 142, 200, 206, 263-265, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

2. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22.02.2014 виконкомом Пузняковецької сільської ради Мукачівського району, актовий запис № 01.

3. Малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на вихованні батька - ОСОБА_1 . 4. Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету України 50 відсотків сплачених ним судових витрат, а саме 420,40 гривень на підставі квитанції від 30.10.2020 №42 та 420,40 гривень на підставі квитанції від 30.10.2020 №43.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму 840,80 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

8. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3 .

Представник відповідача: ОСОБА_5 , АДРЕСА_4 .

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Служба у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації (м.Мукачево, вул Штефана Августина, 21, ).

Суддя В.В. Кость