Справа № 2-1638/11
УХВАЛА

15 квітня 2021 року

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Іванюк І.Д.,

секретар судового засідання: Колодій У.Б.

за участю представника Залізничної районної адміністрації ЛМР - Іваненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про видачу дубліката виконавчого листа у справі №2-1638/11 та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

в с т а н о в и в :

Залізнична районна адміністрації Львівської міської ради звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 2-1683/11, виданого Залізничним районним судом м. Львова про зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 демонтувати самовільно встановлений металевий гараж розміром 3,00 х 5,00м. біля будинку АДРЕСА_1 (під № 2 на схемі), оскільки оригінал втрачено при пересилці. Також, просить поновити термін для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки дізналась про втрату такого виконавчого листа лише 05.02.2021 р. із відповіді Залізничного відділу ДВС у м. Львові МЮ.

У судовому засіданні представник стягувача заяву підтримала з аналогічних підстав, інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду заяви, про причини неявки суд не повідомили, що відповідно до ч.3 ст. 433 ЦПК України не є перешкодою для вирішення даного питання.

Вивчивши заяву про видачу дубліката виконавчого листа та оглянувши матеріали справи №2-1638/11, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважним, пропущений строку може бути поновлено.

На момент винесення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11.07.2011 року у справі № 2-1638/11 та пред`явлення вказаного рішення до примусового виконання був чинний Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (в редакції від 04.06.2011 року).

Згідно ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 04.06.2011 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ст. 23 вказаного Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується,

Згідно з положенням ст. 12 чинного Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 липня 2011 рокупозов Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради задоволено, зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 демонтувати самовільно встановлений металевий гараж розміром 3,00 х 5,00м. біля будинку АДРЕСА_1 (під № 2 на схемі), стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь держави 8 гривень 50 копійок судового збору та в користь Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради 37 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи /а.с. 37/.

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист про зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 демонтувати самовільно встановлений металевий гараж розміром 3,00 х 5,00м. біля будинку АДРЕСА_1 (під № 2 на схемі). Як вбачається із матеріалів заяви Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради 14.02.2012 року даний виконавчий лист скеровано Залізничному відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ /а.с.43/.

20.01.2021 року Залізничною районною адміністрацією було скеровано запит щодо надання інформації про стан виконавчого провадження у справі №2-1638/11 /а.с.44/.

У відповідь на запит районної адміністрації Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства (м. Львів) листом від 05.02.2021 року №09-36/1238В-10 повідомив, що даний виконавчий документ 15.11.2012 року повернуто стягувачу /а.с.45/. При цьому із вказаної відповіді вбачається, що Залізничним ВДВС у м. Львові листування проводилось не із позивачем, а із ЛКП «Сяйво».

Відтак, як вбачається із наданої відповіді, у Залізничному відділі державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства (м. Львів) згаданий виконавчий лист про примусове виконання рішення суду відсутній.

На даний час на адресу стягувача Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради оригінал виконавчого листа про зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 демонтувати самовільно встановлений металевий гараж розміром 3,00 х 5,00м. біля будинку АДРЕСА_1 (під № 2 на схемі та постанова про повернення виконавчого документу від 15.11.2012 року не надходив.

Конституцією України ( ст.129-1) закріплено те, що судове рішення, є обов?язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Розділ VI ЦПК України закріплює процесуальний порядок вирішення судами питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Зокрема, у п.40 Рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п.19 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2004 року у справі «Михайленки та інші проти України», Суд наголошує, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб п.1 ст.6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення ст.6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 (див. також рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 589498/00, п. 34).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Із змісту ст.433 ЦПК України вбачається, що у ЦПК України не наведено причин, які можна вважати поважними при пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд їх визначає у кожному конкретному випадку на підставі доказів, поданих стягувачем.

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи, що рішення Залізничного районного суду м. Львова у справі № 2-1638/11 від 11.07.2011 року на час розгляду заяви не виконано, оригінал виконавчого листа було втрачено з незалежних від стягувача причин, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради вживала заходів для з`ясування ходу виконавчого провадження із його виконання, однак це не давало жодних результатів, а тому суд прийшов до висновку, що заяву Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради слід задоволити, видати дублікат виконавчого листа № 2-1638/11та поновити строк для пред`явлення даного виконавчого документу до виконання, оскільки такий пропущений із поважних причин.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 433, п.п. 17.4 розділу № 13 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

заяву Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про видачу дубліката виконавчого листа у справі №2-1638/11 та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - задоволити.

Поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1638/11, виданого Залізничним районним судом м. Львова про зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 демонтувати самовільно встановлений металевий гараж розміром 3,00 х 5,00м. біля будинку АДРЕСА_1 (під № 2 на схемі).

Видати дублікат виконавчого листа № 2-1638/11, виданого Залізничним районним судом м.Львова про зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 демонтувати самовільно встановлений металевий гараж розміром 3,00 х 5,00м. біля будинку АДРЕСА_1 (під № 2 на схемі).

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, а саме до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвала, набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.04.2021 р.

Суддя: Іванюк І.Д.