Житомирський апеляційний суд
Справа №277/398/21 Головуючий у 1-й інст. Гресько В. А.
Категорія 68 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 277/398/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у спілкуванні і вихованні дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 4 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Греська В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 21 листопада 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що до серпня 2008 року вони проживали разом однією сім`єю, проте у подальшому він та відповідачка припинили подружні стосунки та стали проживати окремо. Син залишився проживати разом з матір`ю. Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2010 року шлюб між ними розірвано.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина, у зв`язку з чим він змушений звернутись до суду з даним позовом.

Таким чином ОСОБА_1 просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у спілкуванні із сином й вихованні дитини та визначити наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 :

-спільний відпочинок із сином за місцем проживання батька у першу половину літніх канікул, з 15 червня по 30 липня кожного року, але не менше 30 календарних днів, з урахуванням думки дитини;

-спільний відпочинок із сином під час зимових канікул та Різдвяних свят, але не менше 7 днів ( з урахуванням думки дитини), за місцем проживання батька;

-необмежене спілкування із сином особисто, засобами телефонного, електронного зв`язку, за допомогою мобільних додатків Telegram, Viber, WhatsApp, Skype, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.

Оскільки малолітній син періодично перебуває у бабусі з дідусем, позивач також просив зобов`язати ОСОБА_2 , у разі відсутності дитини за місцем її реєстрації, за добу до зустрічі батька з сином, надавати йому точну інформацію щодо фактичного перебування дитини.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 4 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Визначено наступний спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : систематичні побачення з сином у присутності бабусі ОСОБА_6 за місцем її проживання: АДРЕСА_1 , у будь-який вихідний день ( за вибором позивача), з 10 до 18 години, з умовою про попередження ОСОБА_2 про побачення з сином не раніше ніж за добу до такої зустрічі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення, доповнивши його резолютивну частину текстом наступного змісту: " Зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити ОСОБА_1 необмежене спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку та через мережу інтернет, за допомогою мобільних додатків Тelegram, Viber, WhatsApp, Skype, месенджер, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином, за номерами мобільних телефонів: НОМЕР_1 ( номер мобільного телефону ОСОБА_2 ), НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ( номери мобільних телефонів бабусі ОСОБА_6 ), НОМЕР_4 ( номер мобільного телефону сина ОСОБА_7 ) та/або будь-яким іншим номером телефону, що наявний у вказаних осіб, але не в час, коли дитина перебуває у школі, і не більше години розмови, за бажанням дитини".

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що впродовж 2020 року систематично телефонував синові, проте в 2021 року дійсно припинив спроби спілкуватися з дитиною засобами телефонного зв`язку, оскільки відповідачка чинила йому перешкоди у такому спілкуванні.

Вказує, що рішення суду є дискримінаційним по відношенню до нього та ґрунтується виключно на доводах ОСОБА_2 , викладених нею у відзиві.

Звертає увагу на ту обставину, що в судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечувала проти його спілкуванні із сином засобами її телефонного зв`язку у будь-який вихідний день тижня, але не більше години розмови та за бажанням дитини.

Стверджує, що він є особою з інвалідністю та дещо обмежений у можливості систематично відвідувати сина, який проживає у іншому населеному пункті, відтак спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку або ж за допомогою інтернету, на даний час фактично є єдиним можливим та прийнятним способом його участі у спілкуванні та вихованні сина.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2007 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2010 року шлюб між ними розірвано.

Як встановлено судом, малолітній син сторін проживає разом з матір`ю в АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_3 .

Висновком органу опіки та піклування Чижівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області встановлено наступний порядок спілкування позивача зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4 : побачення у будь-який вихідний день ( за вибором позивача).

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 153 СУ України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За правилами ч.ч.1,2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У ст. 15 Закону України « Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини.

Зміст апеляційної скарги свідчить про те, що ОСОБА_1 оскаржує рішення в частині відмови у встановленні такого способу його участі у вихованні, як необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку, через мережу інтернет та за допомогою мобільних додатків.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що у спірних правовідносинах пріоритетне значення має врахування інтересів дитини.

Як пояснив в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_8 , він неодноразово спілкувався із татом засобами телефонного зв`язку, але частіше телефонував він татові, а не навпаки.

Відповідачка в судовому засіданні зазначила, що вона не чинить перешкоди у спілкуванні позивача із сином по телефону, з використанням мережі інтернет та мобільних додатків й ніколи не заперечувала проти цього. Однак, на її переконання, враховуючи вік дитини, вважає, що тривалість такого спілкування має тривати не більше години на день, з врахуванням бажання сина щодо такого спілкування.

Надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що під час розгляду справи не встановлено обставин, які свідчать про наявність у позивача перешкод у спілкуванні з дитиною за допомогою засобів телефонного зв`язку, мережі інтернет та мобільних додатків.

Таким чином, рішення в частині, що оскаржується, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, отже не є предметом апеляційного перегляду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, арішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 4 серпня 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: