Номер провадження: 22-ц/813/5973/21
Номер справи місцевого суду: 520/1202/14-ц
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 520/1202/14-ц

Номер провадження: 22-ц/813/5973/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

суддів Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Дерезюк В.В.,

учасники справи:

- позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

- відповідачі 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , про визнання договору поруки припиненим, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Одеси, постановлену у складі судді Калашнікової О. І. 28 жовтня 2020 року про заміну сторони у справі,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2014 року ПАТ „Дельта Банк (далі Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором №15/КВ-07 від 17 травня 2007 року у сумі 600 048 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3 654 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що 17.05.2007 року ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №15/КВ-07, за умовами якого ОСОБА_1 наданий кредит на споживчі потреби у сумі 60 000 доларів США. ОСОБА_1 зобов`язався повернути всю суму кредиту до 16 травня 2017 та сплачувати щомісяця відсотки за користування кредитними коштами у розмірі - 14% річних, комісію за управління кредитом в розмірі - 1% від суми кредиту. Повернення кредитних коштів та сплату відсотків за користування кредитом позичальник зобов`язався у відповідності до графіка зменшення ліміту кредитування, який є невід`ємною частиною договору (додаток №2).

В забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором між Банком і ОСОБА_2 17.05.2007 року було укладено договір поруки №15фпор-07-01, за умовами якого Поручитель прийняла на себе зобов`язання відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором кредиту.

Банк свої зобов`язання виконав, видав позичальнику грошові кошти через касу банку кількома траншами: - 24.05.2007 року 5 000 доларів США; - 22.06.2007 року 5 000 доларів США; -23.07.2007 року 5 000 доларів США; - 21.08.2007 року 10 000 доларів США; - 29.08.2007 року 35 000 доларів США, перерахував кредитні кошти в сумі - 30 213,73 доларів США на поточний рахунок позичальника.

Відповідачі ухиляються від виконання зобов`язань за договором кредиту і за договором поруки.

Після уточнення позову в судових засіданнях представник Банку підтримала вимоги про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на виконання зобов`язань за кредитним договором заборгованості у сумі 973 565,47 грн., що є еквівалентом 72 842,04 доларів США, яка складається з: - борг за кредитом 666 577,36 грн.; - борг за відсотками 306 988,11 грн.; - борг за комісією 17 821,57 грн..

За умовами договору про передачу активів та кредитних зобов`язань, укладеного 30 червня 2010 між ТОВ «Укрпромбанк» і АТ «Дельта Банк», у відповідності до вимог ст. ст. 512 - 519 ЦК України, ТОВ «Укрпромбанк» відступив, а ПАТ «Дельта-Банк» прийняв право вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за договором № 15/КВ-07 від 17.05.2007 року, та за забезпечувальними договорами.

Оскільки і Позичальник і Поручитель залишили без уваги повідомлення і досудову вимогу про погашення заборгованості за договором кредиту та договором поруки, ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з цим позовом і просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь Банку заборгованість за кредитом у сумі 973 565,47 грн., що є еквівалентом 72 842,04 доларів США, де: - борг за кредитом 666 577,36 грн.; - борг за відсотками 306 988,11 грн.; - борг за комісією 17 821,57 грн..

ОСОБА_2 , не визнавши первісний позов Банку, звернулась до Київського районного суду міста Одеси із зустрічним позовом до Публічного Акціонерного товариства «Дельта-Банк», третя особа ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим.

2.2 Короткий зміст судових рішень у справі та ухвали про заміну сторони у справі

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.05.2016 року вищевказаний позов Публічного Акціонерного товариства „Дельта Банк залишено без задоволення.

Вищезазначений зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано припиненим договір поруки №15/КВ-07, укладений 17 травня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» і ОСОБА_2 .

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов Банку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 15/КВ-07 від 17 травня 2007 року станом на 22 серпня 2014 року у сумі - 991 387,04 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом у сумі - 49 873,23 доларів США, що за курсом Національного банку України становить - 666 577,36 грн.; - заборгованість за процентами у сумі - 22 968,81 доларів США, що за курсом Національного банку України становить - 306 988,11 грн.; - заборгованість за комісією у сумі - 17 821,57 грн.. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 24.10.2018 року касаційну скаргу Публічного Акціонерного товариства „Дельта Банк залишено без задоволення.

Рішення суду набрало законної сили і на примусове виконання судового рішення представник ПАТ «Дельта Банк» отримав виконавчі листи №520/1202/14-ц.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2020 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну стягувача на його правонаступника.

Замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» у провадженні з примусового виконання виконавчого листа №520/1202/14 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №15/КВ-07 від 17.05.2007 року в сумі - 49 873,23 доларів США, що еквівалентно - 991 387 грн. 04 коп..

Ухвала мотивована тим, що 24.06.2020 року проведено електронний аукціон №UA-EA-2020-06-12-000019-Ь за лотом № GL3N218065 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, які укладались з фізичними особами: - 120 кредитних договорів, що забезпечені іпотекою; - 2 кредитні договори, що забезпечені транспортними засобами; - 1 кредитний договір, що забезпечений іншою заставою; - 4 без заставних кредитних договорів. Переможцем визнано - ТОВ «Консалт Солюшенс», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-06-12-000019-Ь (- додаток № 1).

21 липня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір №2292/К про відступлення прав вимоги, у тому числі відступлено право вимоги і за кредитним договором №15/КВ-07, укладеним 17 травня 2007 року та забезпечувальними договорами до цього кредиту іпотечним договором б/н від 05.07.2007 року (Т. 2, а. с. 143 - 145).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду від 28.10.2020 року. Направили справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

2.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.

Апелянт вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» не довело належними та допустимими доказами факт укладання договору №2292/К про відступлення прав вимоги та наявність у нього ліцензії фінансової установи, яка дає право на укладання договорів факторингу (Т. 2, а. с. 163 - 168).

2.5 Узагальнені доводи позивача в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 28 жовтня 2020 року залишити без змін.

ТОВ «Консалт Солюшенс» посилається на те, що в матеріалах справи наявні всі необхідні докази, а саме - копія свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, копія розпорядження Нацкомфінпослуг №1739 від 10.09.2019 року. Всі копії в порядку ч. 2 ст. 95 ЦПК України належним чином засвідчені та прийняті судом.

2.6 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.01.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 28 жовтня 2020 року про заміну сторони у справі залишено без руху (Т. 2, а. с. 175).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 28 жовтня 2020 року про заміну сторони у справі (Т. 2, а. с. 182).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.02.2021 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено апеляційну скаргу ОСОБА_1 до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 183).

24.03.2021 року від ТОВ «Консалт Солюшенс» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

30.03.2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.04.2021 рокувідмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення апеляційного провадження.

У судовому засіданні представник ТОВ «Консалт Солюшенс» - Павлишин А.І. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

ОСОБА_1 причини неявки не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи, проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надав.

ОСОБА_2 причини неявки не повідомила. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи, проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надала.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутності клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які взяли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси , ухваленим 10.05.2016 року відмовлено у задоволенні позову Публічного Акціонерного товариства „Дельта Банк до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного товариства „Дельта Банк. Визнано припиненим договір поруки №15/КВ-07, укладений 17 травня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» і ОСОБА_2 .

15.11.2016 року Апеляційний суд Одеської області ухвалив нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства „Дельта Банк заборгованості за кредитним договором №15/КВ-07 від 17 травня 2007 року, станом на 22.08.2014 року, в сумі - 991 387,04 грн., яка складається із: - сума заборгованості за кредитом - 49 873,23 долара США, що за курсом НБУ становить - 666, 577,36 грн.; - сума заборгованості за відсотками - 22 968,81 долара США, що за курсом НБУ становить - 306 988,11 грн.; - сума заборгованості за комісією - 17 821,57 гривень.

Постановою Верховного Суду України від 24.10.2018 року касаційну скаргу Публічного Акціонерного товариства „Дельта Банк залишено без задоволення.

Рішення суду набрало законної сили і на примусове виконання судового рішення представник ПАТ «Дельта Банк» отримав виконавчі листи №520/1202/14-ц.

24.06.2020 року проведено електронний аукціон №UA-EA-2020-06-12-000019-Ь за лотом № GL3N218065 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, які укладались з фізичними особами: - 120 кредитних договорів, що забезпечені іпотекою; - 2 кредитні договори, що забезпечені транспортними засобами; - 1 кредитний договір, що забезпечений іншою заставою; - 4 беззаставних кредитних договорів.

Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-06-12-000019-Ь (додаток № 1).

21.07.2020року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - Банк, AT «Дельта Банк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі - Новий кредитор, Заявник) укладено договір № 2292/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі № 236 (далі - Договір, копія - додаток № 2) за змістом пункту 1 якого за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пункту 2 Договору за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 2 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, право вимагати застосуванню наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників, вимоги, які випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство Боржників, виконавчих проваджень щодо Боржників, в тому числі щодо майна Боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього Договору, права вимоги за мировими угодами із Боржниками, договорами з арбітражними керуючими Боржників, охоронними організаціями, права участі в комітеті кредиторів Боржників тощо. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №2 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

За змістом пункту 87 Додатку № 1 до Договору № 2292/К про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором №15/КВ-07 від 17.05.2007 року, іпотечним договором б/н від 05.07.2007 року.

ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «Дельта Банк» кошти в порядку пункту 4 Договору до дня укладення Договору у розмірі - 15 186 587,48 грн. без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 166 від 16.07.2020 року

ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК № 1239, реєстраційний номер 13103989, виданого 29.08.2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019 року

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

На думку суду, приписи ст. 442 ЦПК України прямо не вказують правило поведінки, а саме - замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні, або за інших обставин.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Рішення суду про визнання недійсним договору відступлення права вимоги відсутнє.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви про заміну сторони стягувача його правонаступником.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Доводи апелянта, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» не довело належними та допустимими доказами факт укладання договору №2292/К про відступлення прав вимоги та наявність у нього ліцензії фінансової установи, яка дає право на укладання договорів факторингу, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та копією розпорядження Нацкомфінпослуг №1739 від 10.09.2019 року.

Також в матеріалах справи відсутні докази визнання договору від 21.07.2020 року №2292/К року недійсним, встановлення його нікчемним у випадку спору.

При вирішенні справи суд першої інстанції здійснив системний аналіз норм та ґрунтовно підійшов до вирішення справи, внаслідок чого було винесено законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не знайшли своє підтвердження за результатами розгляду апеляційної скарги.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про заміну сторони стягувача є законною та обґрунтованою. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

3.7 Порядок та строк касаційного оскарження

Відповідно до п. 28 ч. 1 ст. 353, п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження після її перегляду в апеляційному порядку може бути оскаржена у касаційному порядку.

Підстави касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження після її апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 28 жовтня 2020 року про заміну сторони у справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 12 квітня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Суддів О. В. Князюк

С. О. Погорєлова