Справа № 510/23/21
Провадження № 2-о/510/13/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Ренійський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, на задоволенні заяви наполягав.

Представник заінтересованої особи Ренійського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заперечень, додаткових заяв суду не надав.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рені Одеської області, про що 19.04.1966р. було складено актовий запис про народження за № 94.

З моменту народження заявник мешкав разом із своїми батьками матір`ю ОСОБА_3 та батьком ОСОБА_4 .

На момент народження заявника його батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, у зв`язку із чим при реєстрації народження заявника було записано як « ОСОБА_5 » (на російській мові), матір`ю була вказана « ОСОБА_6 » (на російській мові), відомості про батька відсутні.

19.10.1967р. батьки заявника ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вступили у шлюб, зареєстрували його, після реєстрації одруження матір заявника змінила прізвище на шлюбне « ОСОБА_7 ».

21.10.1967р. заявникові було оформлено та видано свідоцтво про народження, в ньому заявник був зазначений як ОСОБА_1 , батьками вказані його біологічні батьки. Одночасно, при видачі заявнику свідоцтва про його народження не були внесені відповідні зміни щодо батька та прізвища заявника в актовий запис про його народження, сам же ОСОБА_4 до органів РАЦС заяви про визнання батьківства не подавав.

Таким чином, на теперішній час склалася така ситуація, що дані, вказані в актовому запису про народження заявника, не співпадають із даними, вказаними у його свідоцтві про народження.

Як стверджує заявник, з метою оформлення відповідних документів він звернувся до заінтересованої особи, але під час оформлення пакету документів була виявлена вищевказана невідповідність. Заявнику було рекомендовано звернутися до Ренійського районного суду за встановленням факту визнання батьківства.

Таким чином, рішення суду про встановлення вищезгаданого факту заявнику необхідне для вирішення питання про підтвердження відповідності актового запису про народження його свідоцтву про народження, вирішення питання про прийняття спадщини після смерті батька.

Оскільки щодо заявлених вимог, обставин справи сторони не заперечували, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Заслухавши пояснення представника заявника, який наполягав на задоволенні заяви, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно ст. 315 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Крім того, згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України встановлено, що у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах, що мають юридичне значення», передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

В силу положень ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства батьком та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Судом встановлено, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , отже, застосуванню підлягають норми КпШС.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Зібрані по справі докази свідчать про наявність родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а саме, що ОСОБА_4 являється рідним батьком ОСОБА_1 . Це також підтверджується і тим, що у заявника, як в актовому запису, так і в свідоцтві про народження по батькові зазначено за іменем ОСОБА_4 . Факт спільного мешкання ОСОБА_8 із ОСОБА_4 до шлюбу та на момент народження дитини підтверджується тим, що батьки заявника тривалий час підтримували фактичні шлюбні відносини, мешкали спільно однією родиною, вели сумісне господарство.

За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт батьківства знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. У зв`язку з цим заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч.2 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Також суд зазначає, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не повязаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.

Таким чином, факт батьківства між ОСОБА_4 та заявником, як між батьком та сином, суд вважає встановленим, родинні відносини виникли з утворення сім`ї та підлягають встановленню.

Керуючись ст. 53 КпШС України, ст.ст. 3, 258, 259, 264-265, 273, 293-294, 315-316, 319, 354, 355ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт визнання померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцем м. Рені Ренійського району Одеської області, батьківства стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Рені Одеської області.

Внести до актового запису про народження №94 від 19.04.1966 р., складеного Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відносно ОСОБА_9 зміни: прізвище дитини з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_7 », прізвище матері з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_7 » та внести відповідні відомості про батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець м. Рені Одеської області.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник