Номер провадження: 22-ц/813/5538/21
Номер справи місцевого суду: 523/4928/17
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю..,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

від відповідача ОСОБА_3 не з`явились,

від відповідача Суворовського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області не з`явились,

переглянувши справу №523/4928/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Суворовського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2017 року у складі судді Аліної С.С., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 4 квітня 2017 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що у 1997 році уклала шлюб з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не за місцем свого проживання, з огляду на що підтвердження його загибелі тривало до 14 лютого 2012 року, свідоцтво про смерть було видано 18 квітня 2012 року. З 2008 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина ОСОБА_5 , батьком дитини є ОСОБА_3 . Після отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_4 звернулась до органів РАГС для перереєстрації свідоцтва про народження дитини, однак ОСОБА_3 як батько дитини відмовився подати заяву про визнання батьківства. Позивач ОСОБА_1 просила визнати ОСОБА_3 батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженого ОСОБА_1 ; зобов`язати відділ ДРАЦС у Суворовському районі ОМУЮ внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.5-8).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2017 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.1).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2017 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю вимог (т.1 а.с.63-64).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду (т.1 а.с.129-130).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2018 року справу призначено до розгляду (т.1 а.с.131).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2018 року призначено експертизу, провадження у справі зупинено (т.1 а.с.154-156).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року провадження у справі поновлено (т.1 а.с.174).

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року справу прийнято до провадження (т.1 а.с.200-201).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 червня 2019 року призначено експертизу, провадження у справі зупинено (т.2 а.с.7-9).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року провадження у справі поновлено (т.2 а.с.28).

12 серпня 2021 року здійснено повторний розподіл справи з підстав звільнення головуючого судді (судді-доповідача).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.1 а.с.92-97).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Рішення не ґрунтується на засадах верховенства права. Судом не враховані істотні обставини, що мають значення для справи. Чоловік ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто за 7 років до народження дитини. У кримінальній справі в відношенні ОСОБА_3 при винесенні вироку було враховано перебування на утриманні ОСОБА_3 як дружини ОСОБА_8 та дитини, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судом не взято до уваги показання свідків, зроблені у період з 2007 по 2017 рік фото. Суд проігнорував прохання та не призначив генетичну експертизу, не вчинив належних заходів для сповіщення відповідача, чим фактично позбавив дитину можливості мати утримання від батька. Суд не захистив інтереси дитини.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Визначення походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 122 СК України, відповідно до положень частини 1 даної статті дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя; походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 СК України, відповідно до положень якої якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини (ч.1 ст.125 СК); якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК).

Згідно положень статті 128 СК України, яка регулює визнання батьківства за рішенням суду, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батьківство дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народжена в м. Одесі Україна, уклала шлюб з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народженого в м. Махарадзе Грузія; про реєстрацію шлюбу в Книзі реєстрації шлюбів по одруження зроблено 16 серпня 1997 року запис за №641 відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів (т.1 а.с.9).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено Лікарським свідоцтвом про смерть №1016, виданим 19 жовтня 2004 року обласним патологоанатомічним бюро м. Чернігова, Лікарським свідоцтвом про смерть №209, виданим 14 лютого 2012 року КЗ «Чернігівське обласне патологоанатомічне бюро» (т.1 а.с.19-21).

Свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 42 років, місце смерті: Україна, Чернігівська область, Менський район, місто Мена, видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 18 квітня 2012 року, про що в Книзі реєстрації смертей 18 квітня 2012 року зроблено відповідний запис за №08 (а.с.22).

Отже, ОСОБА_1 (у шлюбі Маглакелидзе, ОСОБА_10 ) перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 з 16 серпня 1997 року та фактично до смерті чоловіка ОСОБА_9 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте запис про смерть уповноваженим на то органом було зроблено лише 18 квітня 2012 року.

ОСОБА_1 народила ІНФОРМАЦІЯ_2 дитину сина ОСОБА_11 .

Оскільки на час народження у ОСОБА_1 дитини ще не було вчинено запис про смерть ОСОБА_4 та, відповідно, вважалось, що дитина народжена у шлюбі, то 15 грудня 2011 року в Книзі реєстрації народжень Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зроблено запис №2063 про народження ОСОБА_12 , батьками зазначені: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_13 , про що видане Свідоцтво про народження, серії НОМЕР_1 .

Після реєстрації 18 квітня 2012 року смерті чоловіка ОСОБА_4 . ОСОБА_1 змінила ім`я (прізвище) з « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_1 », що підтверджено Свідоцтвом про зміну імені, виданим 24 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції (т.1 а.с.24).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2013 року в справі №815/4146/13-а, зокрема, зобов`язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_12 №2063 Першого Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 15 грудня 2011 року шляхом виключення відомостей про ОСОБА_4 як батька ОСОБА_12 (т.1 а.с.54-59).

Свідоцтво про народження ОСОБА_7 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одесі, (актовий запис про народження складено 15 грудня 2011 року за №2063) повторно видано 27 серпня 2013 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції; батьками вказано: батько ОСОБА_15 , мати ОСОБА_1 (т.1 а.с.23).

Отже, з огляду на те, що ОСОБА_4 , з яким ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з 1997 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то фактом є те, що дитина ОСОБА_15 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є дитиною ОСОБА_4 (в силу смерті останнього задовго до зачаття та, відповідно, народження дитини), а є дитиною батьків, які не перебували у шлюбі між собою.

Спільна заява матері та батька дитини відсутня, тому походження дитини підлягало визначенню з урахуванням положень пункту 3 частини 2 статті 125 СК України (за рішенням суду).

4 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства в порядку статті 128 СК України (визнання батьківства за рішенням суду).

ОСОБА_1 зареєстрована з 23 липня 1997 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-12).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , народжений в м. Одеса, зареєстрований з 21 жовтня 2011 року за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.14-17, 29).

Підставою для визнання батьківства за рішенням суду є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи.

Походження дитини від ОСОБА_3 ОСОБА_1 доводить проживанням однією сім`єю в квартирі ОСОБА_1 з 2010 року до 2017 року. Дане доводить показаннями свідків та іншими документами, де сам ОСОБА_3 визнавав своє проживання сім`єю з ОСОБА_1 та батьківство.

Так, постановою від 6 грудня 2010 року начальника СО Великомихайлівського РО ГУМВС України в Одеській області про допуск громадського захисника до участі в справі ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була допущена до участі в кримінальній справі №9, порушеній у відношенні ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого частиною 4 статті 186, частиною 2 статті 289 КК України (постанову про допуск громадського захисника було винесено за клопотанням ОСОБА_3 , який у клопотанні зазначив, що ОСОБА_13 є його «цивільною» дружиною) (т.1 а.с.106).

19 березня 2017 року ОСОБА_1 зверталася до поліції з заявою на неправомірні дії ОСОБА_3 як колишнього співмешканця; протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 складено за статтею 173 КУпАП (т.1 а.с.51, 52).

Згідно доводів ОСОБА_1 після того, як було офіційно зареєстровано смерть ОСОБА_4 та відомості про нього як батька дитини на підставі судового рішення виключені із запису про народження дитини, потенційний батько дитини ОСОБА_3 відмовився подати спільну про його визнання батьком ОСОБА_11 .

Відповідачем ОСОБА_3 не спростовано доводи ОСОБА_1 про спільне проживання та ведення спільного господарства, тобто не спростовано наявність обставин, характерних для сімейних відносин до народження дитини та потому.

Зі справи вбачається, що позов до суду подано 4 квітня 2017 року, провадження у справі відкрито 6 квітня 2017 року, судовий розгляд справи призначено на 15 травня 2017 року. За адресою реєстрації постійного місця проживання ОСОБА_3 кореспонденцію суду не отримував (поверталася з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання») (т.1 а.с.29, 32, 33, 43-46, 69-70, 73-74).

В судові засідання 15 травня 2017 року, 13 липня 2017 року, 26 вересня 2017 року відповідач ОСОБА_3 не з`явився, не надав жодних пояснень, заперечень тощо щодо позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався, зокрема, й на відсутність висновку судової генетичної експертизи.

Дійсно, основним доказом у спорах щодо батьківства залишається експертиза ДНК або молекулярно-генетична експертиза.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами для підтвердження чи спростування оспорюваного батьківства (Kalacheva v.Russia, №3451/05, параграф 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009).

Про апеляційне оскарження ОСОБА_1 судового рішення про відмову в позові ОСОБА_3 було достовірно відомо, копія апеляційної скарги та судова повістка на 19 червня 2018 року ним отримана, що підтвердженого рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.132, 136).

Адвокат Швець К.О. в інтересах ОСОБА_3 , адвокат Шестакова Ю.Д. в інтересах ОСОБА_3 ознайомлювались з матеріалами справи в суді апеляційної інстанції у червні 2018 року, проте в судове засідання 19 червня 2018 року від відповідача ОСОБА_3 ніхто так і не з`явився (т.1 а.с.139-140, 144-147).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2018 року призначено судову генетичну експертизу щодо батьківства . Експертизу не проведено, ОСОБА_3 не з`явився до експертної установи для відбору біологічних зразків 11 вересня 2018 року, 23 жовтня 2018 року, що унеможливило виконання експертного дослідження (т.1 а.с.154-156, 160, 165, 173).

Судові повістки апеляційної інстанції на 19 червня 2018 року, 12 лютого 2019 року, 28 березня 2019 року, 16 травня 2019 року ОСОБА_3 (за місцем реєстрації, за місцем проживання) ігнорував, рівно як і його представники адвокат Шестакова Ю.Д., адвокат Швець К.О. (повернення за закінченням терміну зберігання) (т.1 а.с.169-170, 178-181, 187-190, 191-194, 195-198, 208-209, 220-221, 223, 225-226, 227-228).

На отримані адвокатами Шестаковою Ю.Д. та Швець К.О. телефонограми до суду 16 травня 2019 року надійшло електронною поштою клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на відрядження (підтвердження відрядження відсутнє) (т.1 а.с.231-233).

В судове засідання 13 червня 2019 року представник ОСОБА_16 повідомлена, від відповідача ОСОБА_3 повернулось кореспонденція з адреси місця реєстрації та місця проживання з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання»; кур`єрська служба вручила кореспонденцію суду родичу ОСОБА_3 та представнику ОСОБА_16 (т.1 а.с.242, 244-245, 247, 248).

В судове засідання 13 червня 2019 року від представника ОСОБА_16 електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на перебування ОСОБА_3 за кордоном (підтвердження перебування за кордоном відсутнє) (т.2 а.с.1-2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 червня 2019 року призначено судову генетичну експертизу щодо батьківства; від отримання кореспонденції суду, що містила ухвалу суду про призначення експертизи ОСОБА_3 , представник ОСОБА_17 ухилились, кореспонденція повернулась суду без вручення (т.2 а.с.7-9, 10-13).

Експертизу не проведено, ОСОБА_3 не з`явився до експертної установи для відбору біологічних зразків 9 вересня 2019 року, 8 жовтня 2019 року, що унеможливило виконання експертного дослідження (т.2 а.с.15, 19, 25).

В судове засідання 21 травня 2020 року ОСОБА_3 , його представники не з`явились, кореспонденція суду повернулась з відміткою «адресат відсутній за адресою» від ОСОБА_3 ; представник ОСОБА_18 повістку отримала 16 березня 2020 року; 20 травня 2020 року від представника ОСОБА_16 надійшло до суду клопотання про відкладення розгляду справи з посилання на карантинні заходи (т.2 а.с.34-35, 36-37, 38, 40-41).

В судове засідання 29 жовтня 2020 року ОСОБА_3 , його представники не з`явились, судову повістку отримали адвокати Швець К.О. та ОСОБА_18 ; від ОСОБА_3 кореспонденція суду повернулась з відміткою «адресат відсутній за адресою» (за місцем реєстрації, за місцем проживання); від представника ОСОБА_16 надійшло 29 жовтня 2020 року клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на необхідність ознайомлення з матеріалами справи, карантинні заходи тощо (т.2 а.с.45, 48, 5051, 52-53, 54-56).

В судове засідання 15 квітня 2021 року ОСОБА_3 , його представники не з`явились, судову повістку отримали адвокати Швець К.О. та ОСОБА_18 ; від ОСОБА_3 кореспонденція суду повернулась з відміткою «адресат відсутній за адресою» (за місцем реєстрації, за місцем проживання) (т.2 а.с.61, 68, 64-65, 66-67).

В судове засідання 9 грудня 2021 року ОСОБА_3 , його представники не з`явились, судову повістку отримали адвокати Швець К.О. та Шестакова Ю.Д.; від ОСОБА_3 кореспонденція суду повернулась з відміткою «адресат відсутній за адресою» (за місцем реєстрації, за місцем проживання); від представника ОСОБА_16 надійшло 9 грудня 2021 року клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на перебування ОСОБА_3 за кордом (т.2 а.с.78-80, 81-83, 89, 87, 91-94).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що за період знаходження справи в суді першої інстанції з 4 квітня 2017 року по 26 вересня 2017 року, знаходження справи в суді апеляційної інстанції з 17 квітня 2018 року по 9 грудня 2021 року відповідач ОСОБА_3 та його представники адвокати Швець К.О., Шестакова Ю.Д. чи інші представники жодного разу до суду не з`явились, не надали жодного доказу, пояснень, заперечень тощо щодо вимог про батьківство, від проведення двічі призначеної судом апеляційної інстанції генетичної експертизи на протязі з 19 червня 2018 року по 9 грудня 2021 року ухилились.

Саме по собі посилання в клопотаннях представників відповідача про відкладення розгляду справи з огляду на ті чи інші причини (в тому числі й на відсутність відповідача) не може бути підставою для відмови в позові, оскільки на протязі трьох років знаходження справи в суді апеляційної інстанції, достовірно знаючи про призначення експертизи щодо батьківства, відповідач ОСОБА_3 ніяким чином не сприяв ні проведенню призначеної судом експертизи, ні добровільному поза межами суду з`явленню разом з дитиною до експертної установи у зручний для обох час та період для відібрання необхідних для генетичного дослідження зразків.

При проведенні експертизи ДНК або молекулярно-генетичної експертизи для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу, за відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї із сторін провести дослідження неможливо.

Відповідно до положень частини 1 статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється , а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза призначена, або відмовити у його визнанні.

Із аналізу наведеної норми процесуального закону слідує висновок, що законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення та доведення факту ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні (вказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2021 року у справі №645/1098/18).

Суд вважає факт ухилення ОСОБА_3 від участі в експертизі встановленим та доведеним. Тому, виходячи з ухилення відповідача від участі в експертизі, без якої провести експертизу неможливо, не спростування доводів ОСОБА_1 щодо спільного проживання до народження дитини та потому, ігнорування участі в судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанції на протязі чотирьох років, захищаючи право дитини знати своїх батьків та розраховувати на їх допомогу тощо, визнає батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_15 , 2011 року народження.

Положеннями статті 134 СК України передбачено, що на підставі, зокрема, рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації акті цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Отже, вимога ОСОБА_19 про зобов`язання орган державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового народження ОСОБА_20 , 2011 року народження, наразі є передчасною, оскільки рішення суду про визнання батьківства до органу ще не подавалось.

На судове засідання на 9 грудня 2021 року ОСОБА_3 в особі представників адвокатів Швець К.О., ОСОБА_18 повідомлений належним чином, чергове клопотання про відкладення розгляду справи не приймається. З огляду на повне ігнорування судового процесу, надання пояснень, заперечень, доказів, зважаючи на ухилення від експертного дослідження (добровільного чи на підставі ухвали суду про призначення експертизи) тощо на протязі чотирьох років, суд закінчує розгляд справи за відсутності відповідача та його представників.

Права та інтереси дитини щодо свого походження підлягають захисту.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Суворовського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , народженого в м. Одесі Україна, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженого в м. Одесі Україна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народженої в м. Одесі Україна (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова