ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року м. Київ

справа № 2-1366/11

провадження № 22-ц/824/5513/2021

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року у складі судді Мазки Н.Б. у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа від 09.02.2012 року,

встановив:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, посилаючись на те, що 09 лютого 2012 року Макарівським районним судом Київської області на підставі рішення від 15 грудня 2011 року по справі №2-1366/2011 видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_2 на її користь боргу у розмірі 155 459,35 грн. Вказаний виконавчий лист був пред`явлений стягувачем до виконання до Відділу ДВС Макарівського РУЮ, та на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 38299376.

ОСОБА_1 зазначає, що у лютому 2020 року від заступника начальника Макарівського ВДВС Булашенко В.М. їй стало відомо про те, що вказане виконавче провадження закінчено, а зазначений виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, ні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесеної в межах вказаного виконавчого провадження, ні оригінал виконавчого листа №2-1366/2011 на її адресу не надходили.

Заявник вважає, що неотримання нею постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві та оригіналу виконавчого листа свідчить про втрату вказаного виконавчого документа, поновлення якого можливо виключно в судовому порядку.

Отже, враховуючи той факт, що про існування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання заявник дізналася лише тепер та наразі не отримувала зазначеної постанови, що унеможливило реалізацію нею можливості повторного звернення виконавчого листа до виконання у строки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 просила суд визнати причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа № 2-1366/2011, виданого Макарівським районним судом Київської області 09 лютого 2012 року поважними та поновити строк для пред`явлення його до виконання, а також видати його дублікат.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести постанову, якою її заяву задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена на неповно з`ясованих обставинах справи, без залучення у якості заінтересованої особи по справі Макарівського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, без витребування матеріалів виконавчого провадження або підтвердження знищення такого виконавчого провадження у зв`язку із закінченням строків його зберігання та без врахування того факту, що рішення, на підставі якого видавався вказаний виконавчий лист було змінено у частині розміру стягнення з Боржника на користь стягувача після його перегляду судами апеляційної та касаційної інстанції.

Так, судом першої інстанції не було враховано та не зазначено в оскаржуваній ухвалі того факту, що в межах даної цивільної справи, після набрання рішенням Макарівського районного суду Київської області від 15 грудня 2011 рокузаконної сили та видачі виконавчого листа № 2-1366/2011 про стягнення із боржника на користь стягувача боргу у розмірі 155 459,35 грн., зазначене рішенню суду першої інстанції переглядалось у апеляційному та касаційному порядку. 30 січня 2018 року Верховним Судом було винесено постанову, якою було змінено рішення Апеляційного суду Київської області в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню із боржника ОСОБА_2 на користь стягувача та визначено її розмір у сумі 123 200 грн., що еквівалентно 5 000 дол. США.

Апелянт зазначає, що винесена державним виконавцемБулашенко В.О. постанова від 29 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві є нікчемною, оскільки постановлена у період, коли рішення суду першої інстанції, на підставі якого видавався виконавчий документ, переглядалось.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що нею не було пропущено строку пред`явлення вказаного документа до виконання, оскільки рішення по даній справі набрало законної сили на підставі постанови Верховного Суду 30 січня 2018 року, трирічний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, встановлений на момент набрання постановою Верховного Суду по справі законної сили, спливає 30 січня 2021 року, тому вважає, що висновок суду першої інстанції про такий пропуск строку з посиланням на пункт 17.4. Перехідних положень ЦПК України є неправомірним та таким, що порушує норми матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу боржник ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи, висновки суду не спростовують, а зводяться до намагання заявника змінити обставини і докази на стадії апеляційного розгляду справи.

Представник боржника в суді апеляційної інстанції заперечував проти апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві.

Заявник ОСОБА_1 та її представник, будучи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги, що стверджується судовими повістками, направленими згідно ч.6 ст.128 ЦПК України на їх електронні адреси, до суду апеляційної інстанції не з`явились, заяв та клопотань не подавали, про причини неявки не повідомили, тому приймаючи до уваги регламентовані строки розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вирішила за можливе провести судове засідання у їх відсутність, згідно ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , виходив з того, що заяву подано після спливу встановленого законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Проте, судова колегія не може в повній мірі погодитись з таким висновком.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 15 грудня 2011 рокустягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 155 459,35 грн.

09.02.2012 року Макарівським районним судом Київської області було видано виконавчий лист на підставі вказаного рішення.

04.06.2013 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції Булашенко В.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-1366/2011, який виданий 09.02.2012 року Макарівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 155459,35 грн. (а.с.156).

28.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Макарівського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про надання відомостей щодо виконання рішення (а.с.157).

Згідно листу-відповіді №10595 від 31.03.2020 року, Макарівським РВ ДВС повідомлено, що в ході проведення виконавчих дій 29.12.2016 року виконавчий лист №2-1366/2011, повернуто на адресу ОСОБА_1 на підставі пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на 31.03.2020 року виконавчий лист №2-1366/2011, виданий 09.02.2012 року Макарівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 155459,35 гривень на виконання до відділу не надходив (а.с.158).

29.12.2016 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Булашенко В.О. винесена постанова про повернення виконавчого документа, а саме виконавчого листа №2-1366/2011, який видано 09.02.2012 року Макарівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 155459.35 грн. стягувачеві (а.с.159).

Крім того, судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 19 січня 2016 року заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 15 грудня 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 5000 дол.США, що еквівалентно 39861 грн.

30 січня 2018 року Верховним Судом було винесено постанову, якою було змінено рішення Апеляційного суду Київської області в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню із боржника ОСОБА_2 на користь стягувача із зазначенням еквіваленту в сумі 123 200 грн.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 просить видати дублікат виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення суду першої інстанції, яке скасовано апеляційним судом, тобто втратило законну силу, тому не підлягає виконанню.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що стягувач ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з відповідною заявою про видачу виконавчого листа на підставі постанови Верховного Суду 30 січня 2018 року, тому не позбавлена можливості пред`явити вказаний документ до виконання.

За таких обставин, ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в частині відмови видачі дубліката виконавчого листа протягом тридцяти днів.

Повний текст складений 12 квітня 2021 року

Головуючий:

Судді: