Справа № 2-1422/10
Провадження № 6/638/350/21
УХВАЛА

Іменем України

03 листопада 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря судових засідань Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву директора ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» О.М, Кириченко про заміну стягувача, видачу дублікатів виконавчих листів, та поновлення строку для пред`явлення до примусового виконання дублікатів виконавчих листів про стягнення заборгованості

встановив:

Директор ТОВ «Брайт Інвестмент» звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з заявою про заміну сторони стягувача з ПАТ КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме ТОВ «Брайт Інвестмент» як такого, що набув всі права та обов`язки стягувача згідно з Договором №GL48N718070_blank_01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 30.09.2020 року по справі №2-1422/10 від 13.07.2010 року, а також видати дублікати виконавчих листів №2-1422/10, звернути стягнення за договором іпотеки №6/4/2008/980-І/458, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №2264, на предмет іпотеки, а саме : чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО за реєстровим номером 2261, надавши заявнику право продажу вищевказаної квартири, стягнути сплачений судовий збір та поновити строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

В обгрунтування заяви посилається на те, що рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 13.07.2010 року у цивільній справі №2-1422/10 було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з договором №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року за кредитним договором №6/4/2008/840-К/456 від 13.06.2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 право вимоги перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».,яке в подальшому на підставі договору №№GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року відступив право вимоги на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ». Заявник вказує, що на теперішній час жодного відкритого виконавчого провадження з виконання рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 13.07.2010 року не існує, так само як і відсутній виконавчий лист по вказаній справі, що за переконанням заявника свідчить про втрату оригіналу вищевказаного виконавчого листа, виданого Дзержинським районним судом міста Харкова на виконання зазначеного рішення. Вважає, що пропуск строку на звернення до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа обумовлений причинами, що не залежали від волі заявника.

В судове засідання представник заявника не з`явився, прохальна частина позовної заяви містить клопотання про розгляд справи без його участі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

У відповідності до ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вищевказаної заяви.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 13.07.2010 року звернуто стягнення за договором іпотеки №6/4/2008/980-І/458, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О.С., зареєстрованого в реєстрі за №2264, на предмет іпотеки, а саме чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО за реєстровим номером 2261, надати право продажу вищевказаної квартири.

Згідно з договором №GL48N718070_blank-01 про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року за кредитним договором №6/4/2008/840-К/456 від 13.06.2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 право вимоги набуло Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»

Згідно з договором №GL48N718070_blank-01про відступлення прав вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до боржників за кредитними договорами, вказаними у Додатку №1 до цього договору, зокрема за кредитним договором №6/42008/840/К/456 від 13.06.2008 року, укладеним з ОСОБА_1 , в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, позичальник уклала з банком договір іпотеки наведеної вище квартири

Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Частиною 5 статті 442 ЦПК передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вирішуючи справу, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 20.11.2013 р. у справі № 6-122цс13, згідно якої, керуючись змістом статей 512, 514 ЦК, ст.378 ЦПК, ст.8 Закону № 606-ХІV, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК).

Крім того, під час розгляду питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, суди мають керуватися, зокрема, положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Ст. 9 Конституції України йдеться про те, що міжнародні договори, ратифіковані Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Отже, норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і все, що з неї витікає, є частиною законодавства України і має застосовуватися нарівні із законами, прийнятими урядом. Це, зокрема, продиктовано пп. «b» п. 3 ст. 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, учасником якої є Україна, та відповідно до якого поряд із нормами міжнародного договору обов`язково треба використовувати подальшу практику застосування договору, який встановлює угоду учасників щодо його тлумачення.

Так, у рішенні від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» Європейський суд з прав людини тлумачить частину 1 статті 6 Конвенції, сформульовану так: « Кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків (...), має право на справедливий (...) розгляд упродовж розумного строку (...) судом, встановленим законом », а саме, зазначає, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «ТЕРЕМ ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» Суд робить висновок, що триваюче невиконання значної частини боргу за рішенням суду, винесеним на користь заявника, складає порушення п.1 ст. 6 Конвенції.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Відповідно до положень ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі 10/56-08 від 16.05.2018 року, якщо заявник вернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження у даній справі, це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, оскільки судами не було встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі, а також тому, що у протилежному випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договорами про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження"

Відтак заміна сторони правонаступником може відбуватись як при відкритому виконавчого провадження, так і при відсутності виконавчого провадження, на будь-якій стадії процесу.

При цьому ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 10.02.2015 року позивачу Публічному акціонерному товариству «Комерційному банку «Надра» було відмовлено у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України.

Згідно ст.127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76,77,78,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Норми ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» не містять вичерпного переліку поважних причин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

З заяви ТОВ ТОВ «Брайт Інвестмент» та матеріалів справи не вбачається достатніх підстав для її задоволення.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Заявником не наведено причин, які є поважними та давали підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надано таких доказів.

Суд не може безпідставно поновити строк пред"явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у частині поновлення строку для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа, слід відмовити, відтак, у випадку заміни стягувача, набувши таке право згідно з договорами про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, він буде позбавлений можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження»

На підставі викладеного, ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву директора ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» О.М, Кириченко про заміну стягувача, видачу дублікатів виконавчих листів, та поновлення строку для пред`явлення до примусового виконання дублікатів виконавчих листів про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Апеляційна скарга може бути подана до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 15-ти днів з дня її з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення його відповідної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 09.11.2021 року.

Суддя