Справа № 509/1214/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Мочернюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Овідіополь заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО» звернулось до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заява мотивована тим, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.11.2008 року у справі № 2-1677/2008 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВіЕйБі» заборгованість за кредитним договором № 143/05ф в розмірі 24012,77 доларів США та судові витрати по справі в сумі 1194 грн 38 коп. 03.02.2011 року Овідіопольським районним судом Одеської області було видано виконавчий лист, який в подальшому передано до Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції. 10.03.2011 року старшим державним виконавцем Кольца О.О. ВДВС Біляївського РУЮ видано постанову про відкриття виконавчого провадження № 25000947. 03.08.2011 року, згідно з даними АСВП, старшим державним виконавцем Кольца О.О. видано постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.07.2020 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів у справі на правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО». У зв`язку з перебуванням ПАТ «ВіЕйБі» на стадії повернення проблемної заборгованості виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик електронну торгову систему «ProZorro», через що було попущено строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Представник заявника також просив суд врахувати ті обставини, що після купівлі частини кредитного портфелю виникла необхідність у передачі оригіналів кредитних справ клієнтів від первісного стягувача до ТОВ «ФК «АССІСТО», що є у свою чергу довготривалою процедурою, яка включає звірки за актами прийому-передачі документації, виявлення чи відсутності оригіналів відповідних документів та аналізу строку їх пред`явлення, а тому просив задовольнити заяву та поновити строк для пред`явлення виконавчих листів по справі № 2-1677.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, при зверненні до суду з заявою просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, заяву підтримав просив задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час, дату та місце розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду з відміткою про вручення, а також його особисто розпискою, яка міститься в матеріалах справи про належне повідомлення щодо розгляду заяви. Заяв та клопотань до суду не надходило.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 433 ЦПК України, неявка сторін, які беруть участь у справі, не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст.12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, судом встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.11.2008 року у справі 2-1677/2008 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВіЕйБі» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24012,77 доларів США та судові витрати по справі в сумі 1194,38 грн.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.07.2020 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів у справі № 2-1677/2008 за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО».

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Згідно ч.3 ст.12 вищевказаного Закону виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.433ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Отже, єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.07.2016, встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно позиції ВСУ від 26.09.2012 року №6-85 цс12, та від 04.11.2015 року №6-1486 цс15 поважними причинами пропуску строку є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій. Та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції «пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на доказі, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» Суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Європейський суд зазначає, якщо звичайний строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Представником заявника не надано жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення його до виконання, а з наданих до суду матеріалів, суд не вбачає доказів та обставин, які б завадили стягувачу вчасно подати виконавчий документ до виконання у встановлений законом строк.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень й доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин, з яких виконавчий документ не був вчасно пред`явлений до виконання, та, як наслідок, про відмову ТОВ «ФК «АССІСТО» у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На підставі викладеного, керуючись 260, 261, 433 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: Є.М.Панасенко