ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/1025/21
номер провадження 2-з/695/17/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю

секретаря Біліченко С.В.,

розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, у якій заявник просить заборонити Голові правління ОСТ «Славутич» та правлінню ОСТ «Славутич», вчиняти будь-які дії у відношенні господарської діяльності ОСТ «Славутич», представляти товариство у взаємовідносинах з державними установами та іншими організаціями, укладати договори від імені товариства без особливого на те доручення в межах прибутково-видаткового кошторису, видавати доручення, відкривати поточні рахунки товариства в установах банку, приймати на роботу в товариство і звільняти в установленому порядку робітників і службовців, та вчиняти інші дії передбачені Статутом Об`єднаного садівничого товариства «Славутич». Крім того заявник просить заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін, здійснювати та (або) проводити реєстраційні дії та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи, що стосуються Об`єднаного садівничого товариства «Славутич» (19772, Черкаська область, Золотоніський район, с. Коробівка, ).

Вимоги вказаної заяви мотивовані тим, що ОСОБА_1 подав до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області позовну заяву до об`єднаного садівничого товариства «Славутич», про визнання такими, що не відбулися 18.07.2020 року загальні збори об`єднаного садівничого товариства "Славутич", за результатами якого було складено протокол від 18.07.2020 року, який має бути визнаний недійсним та скасований.

Заявник стверджує, що ініціативною групою, ігноруючи рішення правління товариства та законодавства України, 18.07.2020 року було проведено несанкціоновані збори з членами товариства на яких обрано нового незаконного голову правління ОСТ «Славутич», а саме ОСОБА_2 , а також повністю було змінено склад правління ОСТ «Славутич». Зміни про нового незаконного керівника, та членів правління, були внесені до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з отриманням відповідного витягу від 22.07.2020 року.

Заявник наполягає, що проведені загальні збори від 18.07.2020 року слід визнати такими, що не відбулися, а протокол до даних зборів від 18.07.2020 року визнати недійсним та скасувати.

Однак на час розгляду справи в суді відповідач може вчинити дії, які ускладнять чи взагалі зроблять неможливим виконання рішення суду, а тому просить суд застосувати вказані вище заходи забезпечення позову.

Суд вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Нормами ст. 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Положеннями статей 149 та 150 ЦПК України передбачено, уразі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Великою Палатою Верховного Суду в рішенні від 28.03.2018 р. в справі №800/521/17 зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення в справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Отже, особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Разом із тим вказана заява про забезпечення позову зазначеним вище критеріям не відповідає.

Як вбачається з поданої до суду заяви, заявник вказує, що наявні достатні підстави для застосування заходів забезпечення позову, які ним вказуються.

Проте, жодних обставин, які свідчили б про настання негативних наслідків для заявника у випадку продовження своєї діяльності товариства та його голови заявником зазначено не було.

У матеріалах заяви відсутнє і належне обґрунтування співмірності заходів забезпечення позову про які просить заявник із заявленими вимогами.

Також, заявником не надано належних доказів на підтвердження того, що існує реальна, загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення даного позову, лише посилання в заяві на потенційну можливість такого без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того суд зауважує, що товариство здійснює свою законну діяльність на законних підставах, доки не буде доведено зворотного. Наведені заявником ознаки протиправності дій товариства чи протиправності оскаржуваного протоколу є передчасними й не можуть вважатись підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вони підлягають оцінці під час судового розгляду справи по суті вимог.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наведені в заяві доводи ґрунтуються на припущеннях та переконаннях самого заявника, які в свою чергу не підтверджені жодними доказами

Суд зазначає, що відповідно до норм ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.,ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом із тим належних доказів необхідності забезпечення позову в порядку та на вимогу нормам чинного законодавства заявником суду надано не було.

Таким чином, дослідивши встановленні обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи заявника, суд вважає, що у задоволенні вимог заявника про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Середа Л.В.