Справа № 509/4171/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності дружини,

учасники цивільного провадження:

за первісним позовом:

позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Лукинюк В.В.; відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Чурсова В.О.;

за зустрічним позовом

позивачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Чурсова В.О.; відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Лукинюк В.В., суд -

В С Т А Н О В И В:

позиція сторін

06 серпня 2019 року представник позив ача ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 14 червня 2013 року між сторонами був укладений шлюб, від шлюбу дітей не має, під час шлюбу за спільні кошти сторонами було придбане нерухоме майно, у вигляді квартири, загальною площею 41.8 кв.м., житлова 22.1 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 (далі по тексту спірна квартира), 15 липня 2019 року шлюб був розірваний, відповідачка є власником даної спірної квартири, у зв`язку з тим, що між сторонами виник спір щодо поділу спірної квартири, позивач просить визнати дану квартиру спільно сумісним майном подружжя та провести поділ в рівних частках.

23 вересня 2019 року представник позивачки ОСОБА_2 звернулась з вищевказаним зустрічним позовом, в якому зазначили, що під час шлюбу вона за власні кошти придбала спірну квартиру, між сторонами виник спір щодо квартири, а тому позивачка просить визнати право особистої приватної власності на нерухоме майно, набутого під час шлюбу.

Під час судового розгляду сторона по справі представник ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, з зустрічним позовом не погоджується.

Під час судового розгляду сторона по справі представник ОСОБА_2 підтримала зустрічний позов, просить відмовити у задоволені позову про поділ спільного сумісного майна подружжя .

рух справи

09 серпня 2019 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження.

16 грудня 2019 року цивільні позови сторін були об`єднані в одне провадження.

02 березня 2021 року було закінчено підготовче судове засідання.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, в свою чергу зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 59 ч.1 п. 3 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуде нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належать їй, йому особисто.

обставини, які встановлені судом

Так судом встановлено, що 14 червня 2013 року між сторонами був укладений шлюб (а.с.6). Від шлюбу дітей не має.

12 жовтня 2017 року на ім`я ОСОБА_2 (код НОМЕР_1 ) була зареєстрована спірна квартира, підставою виникнення права власності є: акт приймання-передачі нерухомого майна від 12.07.2017 року виданого ТОВ «Кадор», договір купівлі-продажу майнових прав №2-12-9/21 від 27.07.2015 року, технічного паспорту від 26.09.2017 року (а.с.7).

Вартість спірної квартири складає 587 772. 00 грн., що підтверджується звітом про незалежну експерту оцінку від 17.09.2019 року, сторонами не оскаржується.

14 травня 2019 року ОСОБА_2 подав цивільний позов про розірвання шлюбу. 15 липня 2019 р. шлюб між сторонами був розірваний (а.с.8).

Позивач ОСОБА_1 посилається, що сторони придбали спірну квартиру на спільні кошти, посилаючись на те, що він перебував за межами України та працював моряком. Під час шлюбу в період з 29.02.2016 року по 02.05.2017 року неодноразово позивач ОСОБА_1 будучи за межами України, через банківські установи, здійснював перекази грошей на ім`я ОСОБА_2 на загальну суму 4032.25 доларів США. Відповідачка ОСОБА_2 заперечує, що вона отримувала вищевказані гроші, з матеріалів справи видно, що дійсно з боку позивача ОСОБА_1 були здійснені грошові перерахування за межами країни, при цьому відповідно до ст. 77,78 ЦПК України позивач не надав належних та допустимих доказів того, що дані гроші були безпосередньо отримані відповідачкою в банківських або в інших фінансових установах.

Крім того, позивач ОСОБА_1 посилається, що з рахунків (картки) банку -ПУМБ міста Одеса в період з 01.01.2018 року по 01.04.2019 року відповідачкою ОСОБА_2 були зняті грошові кошти в розмірі 9 390.00 доларів США (а.с.43).

27 березня 2018 року відповідачка ОСОБА_2 з фактичною згодою позивача ОСОБА_1 звернулась до медичної установи з метою спрямування на лікування безпліддя (а.с.125). В подальшому 04 грудня 2018 року сторонни: позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 уклали з медичним центром «Академіум» договір про надання медичних послуг та в той же день відповідачка сплатила за даним договором 69 920 грн. (а.с.126). Крім даної плати сторонами також були здійснені та інші витрати на лікування (а.с.129-137). Таким чином, суд приходить до висновку, що грошові кошти, які були перераховані позивачем ОСОБА_1 на ім`я відповідачки ОСОБА_2 були витрачені на придбання нерухомого майна, та на інші цілі.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що з лютого 2016 року по травень 2017 року він працював за межами країни в якості моряка, при цьому позивач не надав суду, належних та допустимих доказів, того де саме він офіційно був працевлаштований, його офіційний дохід (заробітна плата). Крім того позивач, не надав суду доказів працевлаштування в період укладання шлюбу тобто з 14 червня 2013 року по 27 липня 2015 року, на час укладення договору.

З матеріалів справи видно, що фактично існування сім`ї припинилось у липні 2017 року, що підтверджуються актами по місцю проживання ОСОБА_2 за вищевказаною адресою від 10, 11 вересня 2019 року (а.с.48-52) та актом прийому-передачі спірної квартири від 12.07.2017 р. (а.с. 7).

Таким чином суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 під час судового розгляду, відповідно до ст. 263 ЦПК України належним чином не обґрунтував, свої позовні вимоги, що спірне нерухоме майно є спільним сумісним майном подружжя.

судові витрати

При подані позову позивач ОСОБА_2 сплатив судовий збір в розмірі 2600 грн., суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 є не обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України розподілу не підлягають.

Під час судового розгляду до суду звернулась позивачка ОСОБА_2 з зустрічним позовом про визнання особистою приватною власністю майна, набутого під час шлюбу (а.с.22). Відповідач ОСОБА_1 до суду в порядку ст. 178 ЦПК України направив відзив з якого видно, що з позовом не погоджується та необхідно відмовити у задоволені позову.

Сторони не заперечують, що 27 липня 2015 року між ТОВ «Кадор» в якості продавця та позивачкою ОСОБА_2 , в якості покупця, був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 2-12-9/21. Предметом даного договору є договір купівлі продажу майнових прав у вигляді квартири в багатоповерховому будинку «Двадцять перша Жемчужина». Згідно договору п.п.2.4 майнове право - безумовне право на новозбудоване майно (після прийняття в експлуатацію), що після державної реєстрації стає правом власності ОСОБА_2 (покупця) на новозбудоване майно як нерухомість (а.с.27).

Позивачка в повному обсягу виконувала умови вищевказаного договору від 27.07.2015 року та сплатила грошові кошти в повному обсягу, що підтверджується актом прийому передачі від 12.07.2017 року.

Позивачка ОСОБА_2 є працездатною особою, офіційно працевлаштована в ТОВ «Дім Медицини» з 04.05.2018 року. 14 травня 2019 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду позов про розірвання шлюбу, фактично не проживає у спірній квартирі з липня 2017 року, що свідчить про припинення шлюбних відносин (а.с. 46,48-52,56).

Дані обставини свідчать, що на час подання позову про розірвання шлюбу в рамках іншого цивільного провадження, між сторонами не існувало спору про поділ майна, в тому числі спірної квартири, тобто відповідач на час розгляду цивільної справи №522/8090/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, достовірно знаючи про існування спірної квартири, не заперечував про те, що спірна квартира належала позивачці ОСОБА_2 на законних підставах, відповідно до ст.57 ч.1 СК України.

Позивачка системно сплачує за комунальні послуги за користування квартирою з дня отримання власності (а.с.47).

Відповідач ОСОБА_1 достовірно знаючи про існування спірної квартири не оскаржує договір купівлі-продажу майнових прав від 27 липня 2015 року.

Відповідач не погоджуючись з позовними вимогами позивачки по зустрічному позову посилається, що позивачка не надала належних та допустимих доказів сукупного доходу для сплати по договору від 27.05.2015 року, крім того відповідач звертає увагу, на те, що позивачка не надала доказів того, що позичені кошти у фізичної особи в розмірі 15 000 дол. США, позивачкою ОСОБА_1 були використані на придбання спірної квартири.

Сторони не заперечують, що підставою виникнення права власності у позивачки ОСОБА_1 на спірну квартиру є договірні відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Кадор». Відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що їм особисто під час шлюбу були внесені грошові кошти по вищевказаному договору.

Виходячи з вищевказаного, суд вважає що посилання відповідача на те, що у позивачки відступні докази щодо існування коштів, з урахуванням предмету договору про купівлю-продаж майнових прав та інших обставин, які були встановлені під час судового розгляду, судом вважаються як помилковими.

Таким чином, суд приходить до висновку, що хоча сторони і були у шлюбі, але при цьому позивачка будучи, працездатною особою, та з урахуванням взаємовідносин під час шлюбу між сторонами, фактично придбала за власні кошти, спірну квартиру, що дає можливість визнати за позивачкою ОСОБА_2 право особистої приватної власності на спірну квартиру.

судові витрати

При подані зустрічного позову позивачка ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 5 877.73 грн., суд прийшов до висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у повному обсягу.

Керуючись ст.ст.2-13,76-80,141,258,263-265,266 ЦПК України, ст.ст.59 ч.1 п.3 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності дружини - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право особистої приватної власності на квартиру площею 41.8 кв.м., житлова 22.1 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 5 877.73 грн.

Сторони по справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 код НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; крім того: АДРЕСА_1 .

Копію судового рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції в 30 денний строк з дня його проголошення.

Суддя Кириченко П.Л.