_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/1429/21
Провадження № 2-з/947/550/21
УХВАЛА

14.04.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі

судді Маламуж А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів та залишення позову без руху у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

14.01.2021 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.01.2021 року відкрито провадження у справі.

08.04.2021 року представник відповідача ОСОБА_1 посилаючись на необхідність витребування доказів для правильного вирішення справи надав суду клопотання про витребування доказів та залишення позову без руху, посилаючись на те, що в позові не зазначено повного імені позивача (відсутнє по батькові), поштових індексів сторін, зазначення ціни позову, обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (їх наявність або відсутність)

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що необхідно витребувати вказані докази, для правильного вирішення справи.

Щодо клопотання про залишення позову без руху суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позовна заява за змістом і формою повинна відповідати ст. ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Частиною 11 ст. 187 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Встановлено, що під час вирішення питання про відкриття провадження у вказаній цивільній справі, судом не було встановлено підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження і наразі суд також не вбачає таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не зазначено по батькові, проте з копії її паспорта вбачається, що у позивачки відсутнє по батькові.

Щодо індексів учасників справи, то суд зазначає, що дана інформація є у відкритому доступі, а ціна позову вбачається з заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (справа «Bellet v. France»).

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним. («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

За таких обставин, суд доходить висновку, що наведені відповідачем доводи є надмірним формалізмом у трактуванні процесуального законодавства, а тому в задоволенні заяви про залишення позовної заяви без руху слід відмовити.

Керуючись ст. 84, 175, 185, 187, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів та залишення позову без руху у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Витребувати від позивача та зобов`язати ОСОБА_4 надати суду для дослідження в судовому засіданні оригінали доказів, зазначених у пунктах 10-15 додатків до позовної заяви (інформаційні довідки, лист від 07.12.2016 із додатком, лист від 27.01.2016, лист від 13.10.2017, рахунок № 253 від 28.08.2015, товарні чеки та квитанції за період з 06.08.2015 по 05.12.2016);

Залучити адвоката Орез В.П. у справу № 947/1429/21 в якості представника ОСОБА_3 та надати йому доступ до електронної справи в підсистемі «Електронний суд».

В частині вимог заяви про залишення позову без руху відмовити.

Роз`яснити особам, яких стосується виконання даної ухвали, що особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає, заперечення на неї може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Маломуж А. І.