Справа № 158/2499/20
Провадження № 2/0158/35/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді - Поліщук С.В.

при секретарі - Брись А.М.

з участю представника позивачів - адвоката Таргонія В.М.

представників відповідача - Кучер М.М., Яковчук О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в режимі відеоконференцзв`язку в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю фізичної особи, -

В С Т А Н О В И В

13.10.2020р. представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мелех Д.О. звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з цивільним позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю фізичної особи.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.10.2020р. відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справи та призначено справу до підготовчого засідання.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3. близько 21 год. 30 хв. машиніст пасажирського поїзду №98 сполученням «Київ-Ковель» - ОСОБА_3 , прибуваючи на станцію м. Ківерці на 298 км. сполучення колій, пікет №6 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень загинув. ОСОБА_4 приходився сином позивача по справі. 27.06.2017р. за даним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000521 та розпочато досудове розслідування, яке в подальшому постановою слідчого Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області від 31.07.2017р. було закрито у зв`язку із відсутністю в діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України. Вказує, що причиною смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно лікарського свідоцтва про смерть №277 від 27.06.2017р. є спричинення тілесних ушкоджень несумісних з життям внаслідок наїзду потягом. Таким чином, між наїздом на ОСОБА_4 (тобто дією джерела підвищеної небезпеки в розумінні ст.1187 ЦК України) та смертю останнього наявний причинно-наслідковий зв`язок. ОСОБА_1 втратила близьку людину - свого сина, з яким вона проживала усе своє життя, який їй, як пенсіонеру допомагав матеріально. Передчасна смерть сина позбавила позивача підтримки та можливості отримувати допомогу в майбутньому, оскільки у неї чоловіка не було, вона являлась одинокою матір`ю, яка самостійно виховувала свого єдиного сина. Попередній стан ОСОБА_1 ніколи не може бути відновлений, оскільки смерть є невідворотною і непоправною втратою. Внаслідок смерті сина ОСОБА_4 переслідує відчуття самотності, тривожності, відсутність бажання до подальшого життя. Враховуючи, що ОСОБА_1 була залежною від сина матеріально, вимушені зміни в її житті є тяжкими та потребують значних зусиль для організації свого життя, а також позбавлена допомоги та підтримки. За вказаних обставин представник позивача звернувся в суд з даним позовом, у якому просить стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 180 000 грн. відшкодування моральної шкоди та 10 000 грн. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

16.11.2020р. з аналогічним цивільним позовом до АТ «Українська залізниця» звернувся до суду представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Мелех Д.О. про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. заподіяної смертю чоловіка ОСОБА_4 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є дружиною ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_3. близько 21 год. 30 хв. загину в результаті на нього пасажирського поїзда №98 сполученням «Київ-Ковель». Вказує, що вона втратила близьку їй людину. Від шлюбу у них народилося двоє спільних дітей, які позбавлені батьківської любові та турботи. Між подружжям існували стійкі життєві зв`язки. ЇЇ страждання пов`язані із смертю чоловіка є триваючими, тому що втрата чоловіка є непоправною трагедією в її житті. Просить стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 200 000 грн. відшкодування моральної шкоди та 10 000 грн. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.11.2020р. відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справи та призначено справу до підготовчого засідання.

В період підготовчого розгляду 22.12.2020р. та 28.12.2020р. до суду надійшли відзиви на позовні заяви, у якому представники АТ «Українська залізниця» Яковчук О.Д. та Кучер М.М. з вимогами, викладеними у позовних заявах не погоджуються та просить в їх задоволенні відмовити в повному об`ємі.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.01.2021р. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, об`єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи та закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю фізичної особи та призначено справу до розгляду по суті.

16.03.2021р. ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області до Ківерцівського районного суду Волинської області по даній цивільній справі направлено висновок судово - медичної експертизи у кримінальному провадженні №0000521 по факту смерті ОСОБА_4 , 1963 року народження, з висновку якої вбачається, що при судово - токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_4 , 1963 року народження виявлено етиловий спирт в концентрації - 8,63%о, зазначено, що потерпілий під час отримання тілесних ушкоджень знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Таргоній В.М. позовні вимоги підтримав з підстав наведених у ньому. Просив позов задовольнити в повному об`ємі.

Представники відповідача АТ «Українська залізниця» - адвокат Яковчук О.Д. та Кучер М.М. в судовому засіданні позицію АТ «Українська залізниця» викладену у відзивах на позовні заяви підтримали, пояснили суду, що сума моральної шкоди вказана у позовних заявах не відповідає принципу розумності та справедливості, оскільки вина та протиправність дій відповідача відсутні, так як в силу закону в даному випадку відповідач не несе цивільно - правову відповідальність, смерть потерпілого настала через його власну необережність та перебування у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок порушення вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті, оскільки при судово - токсикологічному дослідженні крові трупа, виявлено етиловий спирт в концентрації - 8,63%о, що стосовно до живих осіб може відповідати смертельному отруєнні алкоголем. Крім того представники відповідачів не погоджуються із сумою понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн, оскільки вона є значно завищеною. Просили в задоволенні позову відмовити в повному об`ємі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази долучені до судової справи та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Борохівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області 29.06.2017 року (а.с. 9).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №277 про причину смерті від 27.06.2017 року причиною смерті ОСОБА_4 стали множинні забої, розрив внутрішніх органів, множинні зломи кісток скелету, яких він зазнав в результаті наїзду потягом (а.с. 8).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000521, а саме з постанови слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області про закриття кримінального провадження від 31.07.2017 року, досудовим розслідуванням встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3. близько 21 год. 30 хв. машиніст пасажирського поїзду №98 сполученням «Київ-Ковель» - ОСОБА_3 , прибуваючи на станцію м. Ківерці на 298 км. сполучення колій, пікет №6 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень загинув (а.с. 6-7).

За фактом смертельного травмування ОСОБА_4 локомотивом пасажирського потягу №98 сполученням «Київ - Ковель», під керуванням машиніста ОСОБА_3 27.06.2017р. внесено відомості до ЄРДР за №0000521 за ч.3 ст. 276 КК України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №257 від 30.08.2017 року ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла: розтрощення голови; подвійний повний злам хребта в шийному та грудному відділах з повним розривом спинного мозку; множинні фрагментарні злами ребер з обох сторін із розривом плеври, злам грудини, злам правої ключиці, злами лопаток, розрив стінки правого шлуночка серця, забій серця, забої та розрив обох легень, крововиливи в ділянці коренів легень і т.д. Всі зазначені в судово - медичній експертизи тілесні ушкодження у ОСОБА_4 характерні для залізничної травми, які виникли у швидкій послідовності одне за одним. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт у концентрації 8,63 %о, що може свідчити про тяжку алкогольну інтоксикацію організму.

Постановою слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ст. лейтенанта Здунюка Б.С. від 31.07.2017 року кримінальне провадження №0000521, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2017 року, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.276 КК України.

ОСОБА_1 являється матір`ю загиблого ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19.04.1963 року (а.с. 10).

ОСОБА_2 згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 20.05.1989р. є дружиною ОСОБА_4 (а.с. 117).

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 760/28302/18-ц (провадження № 61 - 12464св20), від 02 листопада 2020 року у справі № 133/1238/17 (провадження № 61 - 19345св19).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (частина друга статті 1193 ЦК України).

Відтак, АТ «Українська залізниця», з яким машиніст перебував у трудових відносинах, має нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Доводи представника відповідача з приводу того, що потерпілий ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, свідомо, нехтуючи Правилами безпеки громадян на залізничному транспорті мав умисел є непереконливими, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Таким чином, у спірному випадку ДТП мала місце внаслідок експуатації джерела підвищеної небезпеки та поведінки потерпілого, а не внаслідок умислу потерпілого, як про це стверджує представник відповідача.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Відповідно до ст.23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, пов`язаних з противоправною поведінкою та страждань у зв`язку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду.

Визначаючи суму грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує, що факт смертельного травмування ОСОБА_4 стався внаслідок його грубої необережності, а саме порушення ним пунктів 2.1, 2.5, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.5, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року №54, пішоходам дозволяється переходити залізничні колії тільки у встановлених місцях (пішохідні мости, переходи, тунелі, переїзди тощо); пішоходам забороняється ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів; переходити і перебігати через залізничні колії перед поїздом (або локомотивом, вагоном, дрезиною тощо), що наближається, якщо до нього залишилося менше ніж 400 м.

Крім того, ОСОБА_4 порушив п.3 Постанови КМУ №903 від 10.11.1995 року «Про правила поведінки громадян на залізничному транспорті», відповідно до якого особи, які не належать до працівників залізничного транспорту, не мають права ходити по залізничних коліях, знаходитися у службових приміщеннях залізниці, крім приміщень, де здійснюється прийом громадян, у вагонах під час їх відстою.

Факт порушення вказаних правил Постановою слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ст. лейтенанта Здунюка Б.С. від 31.07.2017р. про закриття кримінального провадження №0000521, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2017 року, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.276 КК України.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона має довести доказами обставини на які вона посилається, обґрунтовуючи позов.

Порушення ж працівниками залізниці правил безпеки руху, на день ухвалення рішення не встановлено та доказів на підтвердження цього позивачем не надано.

Отже, враховуючи наведені обставини та норми матеріального права, приймаючи до уваги те, що смерть ОСОБА_4 сталася внаслідок його грубої необережності, а саме порушення Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, суд погоджується з тим, що позивачу завдано моральну шкоду, яка пов`язана з хвилюваннями та моральними стражданнями через передчасну смерть сина, порушенням укладу її життя, погіршенням її фінансового стану. Водночас, враховуючи той факт, що причиною нещасного випадку, який стався з ОСОБА_4 , є невиконання останнім вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, а також виявлення в крові трупа ОСОБА_4 етилового спирту у концентрації 8,63%о, розмір моральної шкоди суд визначає у сумі 50000 грн., який відповідає принципам розумності і справедливості.

Крім того, суд зазначає, що сам факт загибелі сина та чоловіка ОСОБА_4 під час ДТП є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань останніх, враховуючи те, що згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступних висновків.

Позивачами заявлені вимоги про стягнення з відповідача 10000 грн. витрат на правничу допомогу в користь ОСОБА_1 та 10000 грн. витрат на правничу допомогу в користь ОСОБА_2 .

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження надання правової допомоги представником позивачів було надано суду договори про надання професійної правничої (правової) допомоги укладені між Адвокатським об`єднанням «Автопоміч» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої допомоги, детальний опис робіт, виконаних адвокатом та здійсненних ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги та дублікати квитанцій про оплату.

Суд вважає заявлені позивачами витрати у розмірі 10000 грн. співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1816 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1167-1168, 1172, 1187, 1191, 1193 ЦК України, ст. ст. 141, 246, 259, 268, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю фізичної особи - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

позивач - ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

представник позивачів - адвокат Таргоній Вадим Миколайович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії РН №1944 від 02.02.2021р., юридична адреса: 79026, Львівська область, Львів, р-н Франківський, вул. Ак. Сахарова, буд. 33, оф. 501;

представник відповідача - Кучер Марина Миколаївна, діє на підставі довіреності від 23.12.2020р. посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ;

представник відповідача - Яковчук Олена Дмитрівна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії РН №1559 від 31.01.2019р., діє на підставі довіреності Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 28.02.2020р.

Суддя Ківерцівського районного суду С.В.Поліщук