Ухвала

09 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 544/777/18

провадження № 61-4748ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Пирятинська міська рада Полтавської області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року, позов ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Пирятинська міська рада Полтавської області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволено.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 2 182 кв. м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту № 1 порядку користування земельною ділянкою (додаток до висновку комісійної судово земельно-технічної експертизи від 05 червня 2020 року № 2391/30), визначеного судовим експертом згідно судової комісійної земельно-технічної експертизи від 05 червня 2020 року № 2391/30, відповідно до якого:

1. 65,1 кв. м - площа спільного користування співвласників квартири НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

2. 54,0 кв. м - площа спільного користування співвласників квартири НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

3. 21,7 кв. м (65,1/3) - частина площі спільного користування співвласників квартири НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

4. 27,0 кв. м (54,0/2) - частина площі спільного користування співвласників квартири НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

5. у користування ОСОБА_3 , співвласника квартири НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 , виділено земельну ділянку загальною площею 414,7 кв. м: розміри меж земельної ділянки площею 78,9 кв. м у точках: Б, В, Ж, З, А, Б; розміри меж земельної ділянки площею 335,8 кв. м у точках: О, М, Н, Ї, І, И, О.

Земельна ділянка співвласника квартири НОМЕР_1 ( ОСОБА_3 ) площею 436,4 кв. м складається з трьох ділянок: площі 78,9 кв. м та 335,8 кв. м у особистому користуванні та площі 21,7 кв. м у спільному користуванні трьох співвласників;

6. у користування ОСОБА_1 , співвласника квартири НОМЕР_2 на АДРЕСА_1 , виділено земельну ділянку загальною площею 540,4 кв. м: розміри меж земельної ділянки площею 172,5 кв. м у точках: В, Г, Д, Е, Є, Ж, В; розміри меж земельної ділянки площею 367,9 кв. м у точках: Ї, Н, М, Л, К, Й, Ї.

Земельна ділянка співвласника квартири НОМЕР_2 ( ОСОБА_1 ) площею 589,1 кв. м. складається із чотирьох ділянок: площі 172,5 кв. м та 367,9 кв. м у особистому користуванні, площі 21,7 кв. м у спільному користуванні трьох співвласників та площі 27,0 кв. м у спільному користуванні зі співвласником квартири НОМЕР_3 ;

7. у користування ОСОБА_2 , співвласника квартири НОМЕР_3 на АДРЕСА_1 , виділено земельну ділянку загальною площею 1 107,8 кв. м: розміри меж земельної ділянки площею 1 107,8 кв.м у точках: З, Ж, Є, Е, Й, К, Ф, У,Т, С, Р, П, З.

Земельна ділянка співвласника квартири НОМЕР_3 ( ОСОБА_2 ) площею 1 156,5 кв. м складається з трьох ділянок: площі 1 107,8 кв. м у особистому користуванні, площі 21,7 кв. м у спільному користуванні трьох співвласників та площі 27,0 кв. м у спільному користуванні зі співвласником квартири НОМЕР_2 .

Земельну ділянку площею 65,1 кв. м, яка знаходиться у точках И, І, Г, В, Б, И залишено у спільному користуванні ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Земельну ділянку, площею 54,0 кв. м, яка знаходиться у точках І, Ї, Й, Д, Г, І залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У березні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Як на підстави касаційного оскарження вказаних судових рішень ОСОБА_1 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та узагальнено зазначає про порушення судами норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України (частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України), що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:

1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;

4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;

5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;

6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;

8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Отже, заявнику необхідно надати до суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, із обов`язковим зазначенням у ній підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбачених (передбаченої) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав); надати копії касаційної скарги з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець