КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року м. Київ

Справа №369/1945/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/5930/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлену під головуванням судді Янченка А.В. 19 лютого 2021 року в м. Києві, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами» «Андере Ріхтінген», що діяло від власного імені в інтересах та за рахунок Закритого Недеверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «Акіната 3», Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий Комплекс «Нові Жуляни» про визнання договорів недійсними та стягнення коштів, пов`язаних з їх укладенням,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами» «Андере Ріхтінген», що діяло від власного імені в інтересах та за рахунок Закритого Недеверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «Акіната 3», Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий Комплекс «Нові Жуляни» про визнання договорів недійсними та стягнення коштів, пов`язаних з їх укладенням - залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Не погодилась із вказаною ухвалою ОСОБА_1 , нею до суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій вона зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову дасть можливість відповідачам розпоряджатись її коштами та перевести їх на інші рахунки. Вказує, що відповідачі ніяк не реагують на її письмові та усні звернення.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити, накласти арешти на грошові кошти, що обліковуються на рахунках у банківських та інших кредитно-фінансових установах відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами» «Андере Ріхтінген» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий Комплекс «Нові Жуляни».

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ЖК «Нові Жуляни» - Герасименко В.М. вказує на те, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави для накладення арешту на розрахункові рахунки ТОВ «ЖК «Нові Жуляни». Зазначає, що вони не допустили істотних порушень умов договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, а тому не існує жодних підстав для повернення сплачених коштів позивачу згідно вказаного договору. Крім того зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки товариства призведе до повного блокування господарської діяльності товариства. На підставі викладеного просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Директор ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» вказує на те, що 12 лютого 2019 року сторони уклали Акт прийому-передачі Деривативу, ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» виконало свої зобов`язання за договором купівлі-продажу Деривативу повністю та належним чином. Таким чином, не існує жодних підстав для повернення сплачених коштів позивачу згідно вказаного договору. Крім того зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки товариства призведе до повного блокування господарської діяльності товариства. На підставі викладеного просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача - адвоката Кушнір Ю.П. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник ТОВ «Компанія з управління активами» «Андере Ріхтінген» та ТОВ «Житловий Комплекс «Нові Жуляни» - адвокат Герасименко В.М. заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Компанія з управління активами» «Андере Ріхтінген», що діяло від власного імені в інтересах та за рахунок Закритого Недеверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «Акіната 3», ТОВ «Житловий Комплекс «Нові Жуляни», в якому просила визнати недійсним договір №78705-А/3 купівлі-продажу Деривативу від 12 лютого 2019 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія з управління активами» «Андере Ріхтінген», та договір №10/ВСЗ купівлі-продажу деривативу укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Житловий комплекс «Нові Жуляни», а також стягнути з ТОВ «Компанія з управління активами» «Андере Ріхтінген» і ТОВ «Житловий Комплекс «Нові Жуляни» на її користь кошти на загальну суму 615696, 36 грн.

У лютому 2021 року позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунках у банківських та інших кредитно-фінансових установах відповідачів: ТОВ «Компанія з управління активами» «Андере Ріхтінген» в розмірі 375000, 00 грн та ТОВ «Житловий Комплекс «Нові Жуляни» в розмірі 240696, 36 грн.

Заява мотивована тим, що за час розгляду справи у суді, який може тривати досить довго та після постановлення судового рішення, з метою уникнення цивільно-правової відповідальності відповідачі можуть вивести (перерахувати) кошти з своїх рахунків, що призведе до неможливості відшкодування заподіяної шкоди та відновлення прав позивача.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

З наведених обставин справи вбачається, що предметом позову є визнання недійсними договорів купівлі-продажу деривативу та стягнення коштів.

Однак, в заяві про забезпечення позову не наведено жодних обставин, які б давали підстави вважати, що рішення суду може бути не виконане з боку ТОВ «Житловий комплекс «Нові Жуляни» та ТОВ «Компанія з управління активами» «Андере Ріхтінген».

Позивачем не надано доказів, а судом першої інстанції не встановлено обставин на підтвердження вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду. Доказів вчинення відповідачами дій, спрямованих на виведення коштів з їх рахунків, а тому самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім того, колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунках у банківських та інших кредитно-фінансових установах відповідачів, є таким, що буде обмежувати права власника та третіх осіб, оскільки накладення арешту на банківські рахунки відповідачів може унеможливити отримання заробітної плати найманими працівниками відповідачів, а також отримання державою відповідних податків та зборів.

Колегія суддів звертає увагу, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції, однак не спростовують і не впливають на їх правильність.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 06 квітня 2021 року.