Справа № 199/8918/20
РІШЕННЯ

Іменем України

06.04.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Остапенко А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначивши, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . На момент укладення вищевказаного договору колишні власники житла, відповідачі по справі., запевнили його у відсутності боргів за комунальні послуги та на підтвердження цього під час укладання договору надали квитанцію №41 про сплату заборгованості за електропостачання у сумі 5426,00 грн.

Однак після того, як позивач потрапив до своєї квартири за адресою АДРЕСА_1 , ним було встановлено, що у квартирі відсутнє світло, звернувшись до ТОВ Електричні послуги позивач дізнався, що під час відчуження квартири відповідачі сплатити лише частину заборгованості за електропостачання, внаслідок існування заборгованості квартиру відключено від електропостачання.

Для нормального користування житловим приміщенням позивачу довелось самому сплатити суму заборгованості за спожиті попередніми власниками комунальні послуги у розмірі 3811 грн 42 коп, двома квитанціями на 3609 грн 33 коп. за погашення боргу та 202 грн 09 коп. за підключення до електропостачання. На сьогоднішній день між позивачем та відповідачами не досягнуто згоди щодо відшкодування понесених позивачем витрат, відповідачі відмовились відшкодовувати понесені позивачем матеріальні витрати, тому позивач вимушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду письмовий відзив, в якому зазначила, що ніяких боргів по сплаті житлово-комунальних послуг у них не існувало.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею 34, 4 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири НОП №311419 від 21 липня 2020 року, укладеним з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 3.1 договору купівлі-продажу нерухомого майна, продавці стверджують, що звільнять квартиру, що продається, від належних їм речей в строк до 21.07.2020, передадуть покупцю повний комплект ключів та зобов`язуються сплатити будь-яку заборгованість з комунальних послуг на день звільнення квартири.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, І звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або І законом.

Згідно ч. 1 ст. 6-1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII І учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні і та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

У відповідності Закону України № 2189-VIII до п. 6) ч. 1 ст. 1 індивідуальний споживач - І фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою І власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України № 2189-VIII визначено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, встановлено, що власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 162 ЖК УРСР визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Верховний суд у своїй постанові по справі № 686/6276/19 від 01 вересня 2020 р вказав не те, що новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За пунктом 23 рішення Європейської комісії з прав людини від 18 липня 2006 року Проніна проти України (№ 2) (Заява №63566/00): Суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що позивачем на понесення витрат за спожиті попередніми власниками комунальні послуги у розмірі 3811,42 грн. надано дві квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 02.12.2020 року на суми 3609,33 грн. (призначення платежу - за електроенергію) та 202,09 грн. (призначення платежу - оплата замовлення від 10.09.2020 року), періодом оплати у даних квитанціях значиться - 01.10.2020 року. Суд не приймає вказані квитанції як належний доказ, оскільки з них не вбачається понесення даних витрат саме в рахунок погашення заборгованості відповідачів до моменту укладання договору купівлі-продажу. Крім того позивачем взагалі суду не надано доказів на підтвердження будь-якої заборгованості по сплаті послуг за електроенергію відповідачів на момент переходу права власності.

Оскільки позивачем не доведено суду належними, достовірними та допустимими доказами позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне судові витрати віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.263-265,274-279 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: