Провадження № 2/161/1229/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири

В С Т А Н О В И В:

23.12.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В свою чергу, відповідачі являються співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка технічно знаходиться над належним йому житлом. Поряд з тим, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно ще одним співвласником квартири АДРЕСА_3 зазначений ОСОБА_7 , однак йому достовірно відомо, що вказана особа померла декілька років тому. Вказує, що 22.11.2020 року близько 08 год. 30 хв. в буд. АДРЕСА_4 , у належній йому квартирі трапилось залиття двох кімнат, внаслідок якого було ушкоджено покрівля стіни однієї з них та покрівля стіни та стеля іншої. Причиною залиття був незадовільний технічний стан внутрішньої мережі теплопостачання у квартирі АДРЕСА_3 , а саме: у протіканні радіатора батареї, яка розміщена над ушкодженою ділянкою. Дані обставини підтверджується актом про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), який складений комісією у складі голови та членів правління ОСББ «Злагода» (далі Акт). Акт підписаний одним із співвласником квартири, який був присутній на місці події на час його складання ОСОБА_2 . Згідно підготовленого звіту про оцінку завданої шкоди, розмір матеріального збитку становить 11434 грн. Крім того, вартість оцінки становила 1000 грн. Враховуючи наведене, просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на його користь відшкодування матеріальної шкоди завданої затопленням квартири у розмірі 12434 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

02.02.2021 року відповідачем ОСОБА_2 було подано до суду відзив на позовну заяву на обґрунтування якого зазначив, що затоплення квартири АДРЕСА_5 , що знаходиться поверхом нижче, трапилось не з моєї вини, оскільки така аварія є надзвичайною та невідворотною обставиною. Крім того, фінансової спроможності змінити технічно справний радіатор він не мав. В свою чергу, проста фіксація залиття стін та стелі без опису завданих збитків не може бути достатнім та належним доказом, адже він не підтверджує масштаб збитків. При цьому вважає, що Акт складений із порушенням вимог чинного законодавства. Разом з тим, звіт про визначення суми матеріальних збитків не може бути взятий до уваги, оскільки такий базується на Акті, а під час проведення дослідження оцінювачем не було здійснено огляд пошкодженого майна. Також, під час сином огляду квартири позивача, пошкодження були незначними та відповідно потребували щонайбільше 3000 грн для їх усунення. Він неодноразово звертався до ОСОБА_1 задля врегулювання ситуації, що склалась, у мирний спосіб шляхом відшкодування майнової шкоди в натурі, однак останній відмовився від запропонованого способу вирішення ситуації. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі (а.с. 36-37).

04.02.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 в якій останній вказав, що саме відповідачі повинні нести за завдану шкоду внаслідок залиття належного йому житла, а доводи про інше не заслуговують на увагу. Разом з тим, законодавством не передбачено зменшення розміру відшкодування завданої шкоди в залежності від матеріального стану чи стану здоров`я винної особи. У свою чергу, відповідач ОСОБА_2 не погоджується лише з розміром завданої шкоди, але сам факт аварії, залиття та локалізації ушкоджень у моїй квартирі на заперечує. Також, безпідставними є доводи й в частині неналежності Акту як доказу, оскільки такий складений у присутності ОСОБА_2 та в ньому наявний його підпис, а сам факт огляду квартири не заперечується самим відповідачем у відзиві. Поряд з цим, твердження про недостовірність наданих ним фотографій відповідач не заявляє, а всі його доводи в цій частині зводяться до надмірного формалізму та суб`єктивного тлумачення порядку проведення оцінки майна. Крім того, доводи ОСОБА_2 про його намагання врегулювати спір в позасудовому порядку не відповідають дійсності, оскільки єдине що пропонував відповідач це те, щоб його син закрасив ушкоджені ділянки стелі та стіни кустарним способом, що його не влаштовує. Вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі (а.с. 43-44).

23.02.2021 року відповідачкою ОСОБА_3 було подано до суду додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву (по своїй суті відзив на позовну заяву), які обґрунтовані наступним. На її думку, звіт та сума завданої шкоди від залиття є значно завищеною та оціненою лише з показів та побажань замовника. Звіт та висновок про суму матеріальних збитків є сумнівними, відсутні докази на підставі яких проводилась оцінка, тим паче, що така була проведена без присутності винуватця та без присутності експерта безпосередньо на місці залиття. Сума матеріальних збитків на її думку надумана та не підтверджена. Враховуючи той факт, що не були пошкоджені меблі, електрична проводка чи інші цінні речі, а лише залито прозорою водою стелю і фарбовані стіни, просить суд зменшити суму до 5000 грн. Саме таку суму вартує вартість матеріалів та вартість професійного майстра для побілки стелі та повністю фарбування двох стін (а.с. 52-54).

01.03.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідачки ОСОБА_3 , в якій, одночасно, ОСОБА_1 заявив про зменшення розміру позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що в ході розгляду справи оцінювачем був підготовлений консультативний висновок стосовно доопрацювання звіт про оцінку, в якому сума матеріального збитку розрахована з врахуванням року побудови будинку та становить 5767 грн. В ході доопрацювання оцінювачем здійснений фактичний виїзд на квартиру та її огляд, в ході якого також був підвищений коефіцієнт зносу ремонту у квартирі. У зв`язку з проведенням доопрацювання звіту про оцінку, просить зменшити позовні вимоги, а саме: просить суд стягнути солідарно з відповідачів 5767 грн. збитку завданого залиттям квартири, а також 1300 грн. за проведення оцінки майна (з врахуванням плати за доопрацювання оцінки у розмірі 300 грн.). Будь-які інші доводи, викладені у відзиві ОСОБА_3 вважає необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу (а.с. 75-77).

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги у зменшеному розмірі підтримав посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві та відповідях на відзиви відповідачів, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заявлених вимог та пояснив суду, що він дійсно підписував Акт, проте згідний з ним не був. Внаслідок затоплення він особисто заходив до позивача і бачив залиту водою частини стелі та стіни. Також підтвердив, що ним було отримано смс-повідомлення із запрошенням позивача на повторний огляд завданих пошкоджень внаслідок затоплення. Проте на такий він не з`явився, оскільки не своєчасно побачив дане повідомлення.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив суду, що факт затоплення квартири позивача дійсно мав місце через несправність радіатора, який знаходиться в житлі його довірителя. Однак, наданий ОСОБА_1 звіт про визначення розміру матеріального збитку не є належним доказом у справі, оскільки оцінювач не проводив особистий огляд житла, при такому огляді не було його довірителя, а фактично зафіксовані ушкодження не відповідали тим, які ОСОБА_2 бачив у день затоплення. У задоволенні позову просив відмовити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечували у повному обсязі, надили пояснення по суті аналогічні поясненням відповідача ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_6 , оскільки неявка відповідача в судове засідання є повторною, її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Крім того, відповідач ОСОБА_6 не була позбавлена можливості скористатися своїм правом щодо надання відповіді на відзив, у яких викласти свою позицію щодо заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_6 . Дана обставина підтверджується витягом КП «Волинське обласне БТІ» про державну реєстрацію прав № 31785136 від 25.10.2011 року (а.с. 4).

Як вбачається із Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 233585607 від 22.11.2020 року, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_7 .

Згідно вищевказаної інформаційної довідки, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно також міститься відомості про ОСОБА_7 як співвласника квартири АДРЕСА_3 , однак в ході розгляду справи було з`ясовано, що останній помер. Зазначена обставина відповідачами не оспорювалася.

Судом також встановлено, що належна відповідачам кв. АДРЕСА_7 розташована безпосередньо над квартирою АДРЕСА_5 , яка належить позивачу.

Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку

Відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендатор) згідно з договором найму (оренди); забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Тобто відповідальність за належний стан санітарно-технічного обладнання в квартирі АДРЕСА_7 , несуть безпосередньо власники вказаної квартири відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 .

Відповідачі, як співвласники квартири, зобов`язані були контролювати стан санітарно-технічного обладнання в квартирі, яка є їх спільною власністю, та докладати зусиль для того, щоб не порушити права інших осіб, не завдати їм шкоди, що витікає з вимог ст. 13 ЦК України.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, 22.11.2020 року відбулося затоплення квартири АДРЕСА_6 .

Причиною затоплення квартири АДРЕСА_5 став незадовільний технічний стан внутрішньої мережі теплопостачання (протікання радіатора батареї) у квартирі АДРЕСА_3 , яка знаходиться поверхом вище, що підтверджується актом комісії ОСББ «Злагода» від 22.11.2020 року (а.с. 7).

Так, посилання відповідача ОСОБА_2 про те, що акт про залиття квартири складався за його відсутності, а він не мав змоги надати свої заперечення щодо обставин, викладених а акті, не відповідає дійсності, оскільки даний акт був складений та підписаний в присутності комісії ОСББ «Злагода», позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , який розписався у ньому та отримав його примірник.

Будь-яких заперечень під час складення акту ОСОБА_2 не заявляв, а зі змісту наданого ним відзиву та пояснень, наданих в судовому засіданні, слідує, що він визнає факт аварії, залиття належної позивачу квартири, тобто фактично визнає достовірність відомостей, які зазначені в акті.

Таким чином, суд вважає доведеним, що матеріальна шкода, яка була завдана позивачу ОСОБА_1 затопленням належної йому квартири, знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з неналежним станом санітарно-технічного обладнання в належній відповідачам квартирі.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Оскільки квартира кв. АДРЕСА_7 належить відповідачам на праві саме спільної сумісної власності, їхнє зобов`язання за завданою позивачу шкодою є солідарним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому шкоди.

На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: шкода; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; вина.

Отже, судом встановлено, що між винними діями відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та заподіяною позивачу шкодою є причинно-наслідковий зв`язок.

Вищезазначен відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично визнали у своїх відзивах на позовну заяву, в яких вони зазначили, що внаслідок затоплення квартири позивача ними (зокрема, ОСОБА_2 та його сином) вчинялися наміри врегулювати спір в позасудовому порядку шляхом, з-поміж іншого, проведення ремонтних робіт ушкоджених ділянок стелі та стіни за їхній рахунок.

Згідно вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Одночасно з цим, ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з висновку СОД оцінювача ОСОБА_8 про суму матеріальних збитків від 15.12.2020 року, завданих власнику квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_1 , внаслідок затоплення оздоблювальної робити, яке мало місце 22.11.2020 року, сума матеріального збитку, завданого позивачу відповідачами складає 11534 грн. (а.с. 8-17).

26.02.2021 року ОСОБА_1 , з урахуванням п.п. 51, 58 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України постановою від 10.09.2003 року № 1440, звернувся до СОД оцінювача ОСОБА_8 з проханням провести доопрацювання звіту про визначення суми матеріального збитку від 15.12.2020 року, завданих власнику затоплення квартири за адресою АДРЕСА_8 , а саме:

- провести фактичний огляд майна;

- врахувати вихідні дані про фактичний вік будинку (а.с. 78).

Крім того, для участі у додатковому огляді позивачем, шляхом надіслання смс-сповіщення, було запрошено ОСОБА_2 до належного йому помешкання, яке, безпосередньо, було затоплене з вини відповідачів (а.с. 79-80).

Факт отримання зазначеного смс-сповіщення, ОСОБА_2 в ході розгляду справи не заперечувався.

В ході проведеного доопрацювання оцінювачем був підготовлений консультативний висновок від 01.03.2021 року щодо результатів доопрацювання звіту про визначення суми матеріальних збитків, завданих власнику затопленням квартири за адресою: АДРЕСА_8 , в якому сума матеріального збитку розрахована з врахуванням року побудови будинку та становить 5767 грн. В ході доопрацювання оцінювачем здійснений фактичний виїзд на квартиру та її огляд, в ході якого також був підвищений коефіцієнт зносу ремонту у квартирі (а.с. 81).

Суд вважає вищевказаний висновок належним та допустимим доказом, який підтверджує розмір завданої позивачу ОСОБА_1 майнової шкоди внаслідок залиття належної їй квартири.

Наведене також свідчить про безпідставність доводів сторони відповідача щодо недостовірності висновку про суму матеріальних збитків від 15.12.2020 року, завданих власнику квартири АДРЕСА_6 , з урахуванням його доопрацювання.

Суд наголошує, що за загальним принципом диспозитивності при здійсненні судочинства кожен учасник справи розпоряджається своїми правами щодо доведення обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, на власний розсуд.

Зокрема, надаючи висновки СОД оцінювача ОСОБА_8 від 15.12.2020 року та від 01.03.2021 року, позивач у такий спосіб фактично вчиняє процесуальні дії зі своєї сторони щодо надання доказів для доведення обставин, якими він обгрунтовує свої позовні вимоги, що в повній мірі відповідає принципу змагальності сторін.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В ході розгляду даної справи відповідачами не було заявлено клопотання про призначення відповідної експертизи з метою обґрунтування своїх заперечень щодо розміру заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, іншими доказами розмір завданої позивачу матеріальної шкоди стороною відповідачів не спростований.

Отже, в такий спосіб сторона відповідачів розпорядилася своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Судом також встановлено, що позивачем ОСОБА_1 були понесені витрати на проведення оцінки завданого йому матеріального збитку внаслідок затоплення належного йому житла в сумі 1300 грн. Зазначене підтверджується квитанціями № РРЕР-2М9М-53СМ-2893 від 14.12.2020 року та № 4ТА2-5С43-51МХ-ТМС1 від 27.02.2021 року (а.с. 18, 82).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 підлягаю стягненню на користь ОСОБА_1 матеріальна шкода, завдана затопленням квартири в розмірі 5767 грн., витрати на проведення оцінки в сумі 1300 грн., а всього 7067 грн.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на сторону відповідача.

За наведених обставин, із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 840,80 грн., тобто по 210,20 грн. з кожного.

На підставі ст.ст. 15, 16, 22, 322, 1166, 1167, 1190 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої затопленням квартири 5767 грн., витрати на проведення оцінки в сумі 1300 грн., а всього 7067 (сім тисяч шістдесят сім) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 210 (двісті десять) грн. 20 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено 09 квітня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська