Ухвала

07 квітня 2021 року

місто Київ

справа № 520/5386/15-ц

провадження № 61-3496ск21

Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. вивчив касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 січня 2021 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання заповіту частково недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, визнання права власності на 14/30 частин домоволодіння,

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання заповіту частково недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, визнання права власності на 7/30 частин житлового будинку з надвірними спорудами,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30 березня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 січня 2021 року у частині застосування позовної давності до вимог ОСОБА_1 , ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

І. Згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до змісту оскаржуваних рішень ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом з вимогами про:

- визнання частково недійсним заповіту ОСОБА_4 від 23 квітня 2001 року у частині визначення обсягу спадкового майна та у частині визначення порядку користування будинком;

- визнання недійсним свідоцтва від 09 серпня 1961 року про право особистої власності на домоволодіння;

- визнання недійсним свідоцтва від 20 березня 2003 року про право на спадщину за заповітом;

- визнання за ОСОБА_1 у порядку спадкування права на 7/30 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржуються ОСОБА_1 у частині вирішення його зустрічного позову.

Отже, у справі, зокрема за зустрічним позовом пред`явлено три вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового характеру.

До касаційної скарги заявником додано докази на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 4 409, 68 грн, розмір якого заявником обґрунтовано таким чином: чотири вимоги за які сплачено 551, 21 грн за кожну (2 204, 84 грн) х 200 % = 4 409, 68 грн.

З метою перевірки правильності справляння заявником судового Суд перевіряє період (календарний рік), у якому подано позов та з врахуванням вимог Закону України «Про судовий збір» встановлює правильність та достатність розміру сплаченого судового збору.

Однак, зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій не містить відомостей про дату (місяць та рік) подання ОСОБА_1 зустрічного позову, що унеможливлює перевірку Верховним Судом правильності справляння заявником судового збору за подання касаційної скарги.

За наведених обставини заявнику необхідно подати відомості (копію зустрічного позову із відміткою суду про його прийняття) на підтвердження дати подання зустрічного позову, навести обґрунтування сплаченого судового збору щодо вимог немайнового та майнового характеру.

У разі необхідності заявнику слід здійснити доплату судового збору за подання касаційної скарги з урахуванням трьох вимог немайнового характеру та однієї вимоги майнового характеру, яка визначається із вартості спірного майна (7/30 частин житлового будинку з надвірними спорудами).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

ІІ. За правилами частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, зокрема постанови суду апеляційної інстанції від 28 січня 2021 року, яка заявником, на його твердження, отримана 29 березня 2021 року відповідно до якого заяви, поданої до суду першої інстанції 16 березня 2021 року. Суд апеляційної інстанції не направляв засобами поштового зв`язку на адресу заявника копію оскаржуваного рішення.

Верховний Суд визнає, що доказом отримання судового рішення може бути визнано відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у разі направлення копії такого рішення засобами поштового зв`язку, або докази, які свідчать про отримання копії рішення суду безпосередньо у приміщенні суду (канцелярії).

У касаційній скарзі відсутні обґрунтування (доводи) неможливості (перешкод) звернення заявника до суду апеляційної інстанції або суду першої інстанції із заявою щодо отримання копії оскаржуваного рішення у період з 28 січня 2021 року (судове засідання суд апеляційної інстанції, у яке прибув заявник) та 16 березня 2021 року (подання заяви до суду апеляційної інстанції), враховуючи, що постанова апеляційного суду від 28 січня 2021 року оприлюднена на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 08 лютого 2021 року.

Оскільки до відкриття касаційного провадження Верховний Суд позбавлений можливості перевірити доводи щодо отримання/неотримання заявником копії оскаржуваного рішення, а саме неотримання заявником раніше 16 березня 2021 року копії цього рішення, відповідні докази мають бути надані заявником до суду касаційної інстанції.

З метою вирішення процесуального питання поновлення строку на касаційне оскарження заявнику необхідно надати докази поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 січня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання заповіту частково недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, визнання права власності на 14/30 частин домоволодіння, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання заповіту частково недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, визнання права власності на 7/30 частин житлового будинку з надвірними спорудами, залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять дніввід моменту отримання копії цієї ухвали суду.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний