Справа № 201/3195/20
Провадження №2-з/201/99/2021
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

09 квітня 2021р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову та про звільнення від сплати судового збору від 07.04.2021р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3 ) про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

З 03.04.2020р. в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 08.04.2020р. позовна заява прийнята до розгляду та провадження у справі відкрито з призначенням спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (ас.№13).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 12.05.2020р. заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову була повернута (а.с.№21).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.05.2020р. відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову (а.с.№83). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.09.2020р. ухвала залишена без змін (а.с.№114-117).

Ухвалою суду від 18.05.2020р. було залучено до участі у справі, як третю особу ОСОБА_3 , та провадження у справі зупинене до набрання законної сили рішення суду у справі № 201/13920/19 (а.с.№85).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 25.03.2021р. провадження у справі було поновлено та призначений розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 25.03.2021р. в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено та заява про забезпечення позову повернута.

07.04.2021р. повторно надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову, в якій він також просив звільнити його від сплати судового бору, як малозабезпечену особу та заборонити відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо особистого житла, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , до закінчення розгляду справи № 201/3195/20 та проведення всіх виплат згідно майбутнього рішення. В обґрунтування цієї заяви позивач посилався на те, що відповідач має сплатити йому пеню відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 3% від вартості замовлення за кожен день і на сьогоднішній день ця сума складає 450 000грн. У разі задоволення позову ОСОБА_1 відповідач може переоформити належне йому на праві власності майно на будь-кого і виконання рішення суду буде неможливе.

Ознайомившись із клопотанням про звільнення від сплати судового збору, вважаю за можливе його задовольнити, а в задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Враховуючи, що розмір судового збору за подачу заяви про забезпечення позову становить 454грн., і як зазначає позивач, розмір його пенсії є мінімальним, враховуючи практику Європейського суду з прав людини (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20.02.2014р. у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»), справа «Креуз проти Польщі» («Kreuz v.Poland»), вважаю за можливе задовольнити клопотання позивача ОСОБА_1 та звільнити його від сплати судового збору за подачу заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

КЦС у складі Верховного Суду у справі № 320/3560/18 від 25.09.2019р. висловив позицію, згідно якої заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить визнати протиправним те, що відповідач після 05.08.2019р. не виконав умови замовлення від 05.07.2019р. та не виплатив пеню, а також просить стягнути пеню в розмірі 191 595грн. + 795грн. за кожен наступний день, починаючи з 03.04.2020р. та до ухвалення судом рішення чи до установлення пам`ятника на могилі дружити в повній мірі, а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10 000грн.

З поданих позивачем та відповідачем документів вбачається, що між сторонами виник спір щодо належного виконання умов замовлення від 05.07.2019р. на виготовлення, продаж та встановлення надмогильної споруди на могилі померлої ОСОБА_4 .

В ухвалі судді Ткаченко Н.В. від 15.05.2020р., яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.09.2020р., встановлено, що за Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) йому, як фізичній особі, належить на праві власності домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомостей про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ФОП ОСОБА_2 реєстр не містить.

Відповідно до положень ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Враховуючи, що позивач просить накласти заборону на вчинення дій щодо нерухомого майна, яке на праві власності належить ОСОБА_2 , а у даній цивільній справі відповідачем є саме фізична особа підприємець ОСОБА_2 , який у разі задоволення позову буде нести відповідальність, а також приймаючи до уваги, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно саме за Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_2 , в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Крім того, відмовляючи в задоволенні заяви, враховано, що позивачем не доведено, що відповідачем здійснюються дії щодо приховування належного йому на праві власності майна, а самі лише твердження про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову (Постанова Верховного Суду від 13.01.2020р. у справі № 922/2163/17).

Підводячи підсумок викладеному, вважаю за необхідне в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3 ) про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди, відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», постановою КЦС у складі Верховного Суду у справі № 320/3560/18 від 25.09.2019р., ст.ст. 136, 149, 150, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА :

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3 ) про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору в сумі 454грн. за подачу заяви про забезпечення позову.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3 ) про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.