Справа №718/586/21
Провадження №2/718/133/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді Скорейка В.В., секретаря судового засідання Гайдей А.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кіцмань цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.10.2011 року між ними у виконкомі Ставчанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області зареєстровано шлюб, актовий запис № 15, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Вказує на те, що сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, різні погляди на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Часте виникнення непорозумінь та суперечок з будь яких причин призвело до припинення нормальних сімейних та фактичних шлюбних відносин.

Зазначає, що за таких обставин спільне життя, збереження шлюбу та примирення є неможливим, оскільки подальше перебування у зареєстрованому шлюбі суперечить її інтересам, тому просить розірвати шлюб та залишити прізвище, яке нею отримано під час реєстрації шлюбу.

Також вказує на те, що з моменту припинення фактичних шлюбних відносин відповідач практично не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча є працездатним, інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має, працює за кордоном як сезонний працівник та отримує доходи в розмірі 30 000-35 000 грн., тому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 3 000 грн. щомісячно до повноліття ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, скерувала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала частково, а саме: просила розірвати шлюб, стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі по 1 500 грн. щомісячно до його повноліття та розглянути справу за її відсутності. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився. Його представник, адвокат Гірчак Н.А. скерувала до суду відзив в якому зазначила, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнають повністю.

Позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнають частково, так як відповідач офіційно не працевлаштований, працює сезонно по найму, а тому дохід є нестабільним та мінливим. Крім того, ОСОБА_2 проживає разом із батьками в належному їм будинку, які є особами пенсійного віку. Батько, ОСОБА_5 являється інвалідом ІІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.07.2019 року, а тому він зобов`язаний дбати та допомагати батькам. Також зазначає, що у власності майна не має та в оренду його не здає. Визначений розмір аліментів у сумі 3 000 грн. на дитину для відповідача є обтяжливим, тому вважає, справедливим і об`єктивним буде стягнення з нього аліментів у розмірі 1 500 грн. щомісячно, що відповідатиме розміру аліментів відповідно до встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальному становищу відповідача, фізичному стану здоров`я дитини.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб у виконкомі Ставчанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області зареєстровано шлюб, актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 13.10.2011 року.

Від шлюбу у сторін є син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 23.11.2012 року.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Добровільність шлюбу - це одна з основних його засад, шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка обумовлює його добровільний характер.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України,

Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України.

Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейні відносини, як вказує позивачка, і примирення між ними стало неможливим.

З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися та зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати.

Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Враховуючи зазначені вище вимоги закону та встановлені судом обставини суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Також судом встановлено, що у сторін є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 23.11.2012 року, на утримання якого позивачка просить стягувати аліменти в розмірі по 1 500 грн. щомісячно до його повноліття.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як передбачено статтею 141 Сімейого Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, дітей віком від 6 до 18 років: із 1 січня 2021 року - 2395 грн.; - із 1 липня 2021 року - 2510 грн.; - із 1 грудня 2021 року - 2618 грн.

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Оскільки малолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, а відповідач є його батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина.

При цьому, розмір аліментів визначений законом як мінімально допустимий для мінімального матеріального забезпечення дитини, і не може братися судом в основу прийнятого рішення.

Батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом не встановлено, що відповідач має сталий заробіток, що він є непрацездатним, зокрема встановлено, що він проживає разом з батьками пенсійного віку, які потребують допомоги.

Враховуючи викладене, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та розміру мінімальної заробітної плати, з урахуванням потреб дитини відповідно до віку, а також враховуючи принцип рівної участі батьків у матеріальному забезпеченні дитини, розмір аліментів слід визначити у розмірі по 1 500 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, і такий розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено 09.03.2021 року.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту третього частини першої статті п`ятої Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць

На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 84, 104-105, 110, 112, 114-115, 180,182,184,191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81-82, 200, 206, 211, 247,263-265, 267-268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб, який зареєстрований 13.10.2011 року у виконкомі Ставчанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області зареєстровано шлюб, актовий запис № 15, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с.Ставчани Чернівецького району Чернівецької області, паспорт НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с.Ставчани Чернівецького району Чернівецької області, РНОКПП: НОМЕР_5 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1 500 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн. (дев`ятсот вісім) судового збору

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Кіцманського

районного суду: В.В.Скорейко