Постанова

Іменем України

07 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 509/2781/19

провадження № 61-8492св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Антоненко Н. О. (суддя-доповідач),

суддів: Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., Тітова М. Ю.

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «Одесагаз»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року в складі колегії суддів Комлевої О. С., Сегеди С. М., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року ПАТ «Одесагаз» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 ро стягнення вартості необлікованого об`єму природнього газу.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є абонентом ПАТ «Одесагаз», який в листопаді 2016 року приєднався до умов типового договору розподілу природного газу, поставив свій особистий підпис на акті № 10712 про монтаж побутового лічильника газу від 25 листопада 2016 року та, будучи стороною цього договору, взяв на себе зобов`язання не допускати несанкціонованого відбору природного газу й дотримуватись інших вимог договору, не порушувати правила газопостачання.

19 вересня 2018 року фахівцями ПАТ «Одесагаз» здійснено обстеження вузла обліку газу та складено акт про порушення - несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Одночасно з актом складено протокол про направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу. За результатами експертизи та засідання комісії ПАТ «Одесагаз» прийняло рішення про донарахування об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ за період з березня 2018 року по вересень 2018 року в розмірі 56 197, 96 грн.

З огляду на викладене АТ «Одесагаз» просило стягнути з ОСОБА_1 вартість необлікованого обсягу природного газу в розмірі 56 197,96 грн та витрати з проведення експертизи лічильника газу в сумі 3 685,20грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що висновки комісії за результатами експертизи лічильника повинні відображати висновок щодо наявності необлікованого (облікованого частково) або викривлення даних обліку газу, що було наслідком пошкодження заводського тавра лічильника. Однак за актом № 288 від 28 вересня 2018 року таких висновків надано не було, а лише визначено, що саме пошкодження заводського тавра є втручанням в роботу ЗВТ. Крім цього, лічильник Elster ВК G-4 серійний номер 10659929 ОСОБА_1 надано з наявною пломбою відлікового механізму до експертної установи Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ. Висновком експертної установи було визначено, що цілісність пломби відлікового механізму лічильник Elster ВК G-4 серійний номер 10658982 не порушена та на зовнішніх і внутрішніх поверхнях корпусу, деталях відлікового механізму вказаного лічильника слідів дії сторонніми предметами не виявлено.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Одесагаз» задоволено, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 листопада 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Одесагаз» 56 197,96 грн вартості необлікованого об`єму природного газу та витрати за проведення експертизи лічильника газу у розмірі 3 685,2 грн.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції не врахував, що виходячи з глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРМ, нарахування вартості необлікованих об`ємів спожитого природного газу здійснюється за наявності встановленого факту несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу та не передбачено, що підставою нарахування вартості необлікованого об`єму природного газу є необхідність встановлення наслідків (у тому числі факту викривлення даних обліку лічильника газу). Сам факт порушення цілісності тавра заводу виробника (зазначеного у паспорті) є достатньою підставою для визнання такого лічильника непридатним для подальшого використання та нарахування у відповідності до пункту 11, глави 5, розділу ХІ Кодексу необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості згідно акту розрахунку.

Апеляційний суд уважав безпідставним посилання суду першої інстанції на висновок Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 14 грудня 2018 року, оскільки висновок складено з порушеннями законодавства, а питання, які досліджувалися експертом, не стосуються предмета доказування.

Аргументи учасників справи

У червні 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 04 квітня 2019 року у справі № 535/868/18; від 09 квітня 2019 року у справі № 903/853/17; від 24 жовтня 2018 року у справі № 914/2384/17. На думку суду апеляційної інстанції втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу) є несанкціонованим втручанням в ЗВТ, а відповідно викривленням даних обліку природного газу. Втім, в аналогічних справах, що розглядалися судом касаційної інстанції зроблено інший висновок, який ґрунтується на тому, що такі порушення як втручання в роботу або втручання в конструкцію чи складові ЗВТ є підставою для здійснення перерахунку (донарахування) об`єму природного газу або зміни їх режиму нарахування лише коли за наслідками такого втручання витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно, тобто повинен бути наявний причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням та наслідками у вигляді впливу стороннього фактору на результати вимірювання або викривлення даних обліку природного газу

У липні 2020 року АТ «Одесагаз» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін, посилаючись на те, що несанкціоноване втручання в ЗВТ підтверджено актом про порушення, актом експертизи, протоколом засідання комісії, яким задоволено акт про порушення, актом-розрахунком про донарахування об'єму та обсягу природного газу.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2020 року відкрито касаційне провадження в справі.

Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 05 червня 2020 року зазначено, що касаційна скарга може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судове рішення у справі підлягає касаційному оскарженню.

Аналіз змісту касаційної скарги та ухвали Верховного Суду від 05 червня 2020 року свідчить, що наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 04 квітня 2019 року у справі № 535/868/18; від 09 квітня 2019 року у справі № 903/853/17; від 24 жовтня 2018 року у справі № 914/2384/17.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 є абонентом ПАТ «Одесагаз». Природній газ подавався відповідачу на підставі укладеного договору між ТОВ «Одесагаз-постачання» та відповідачем 18 травня 2016 року № 20028384 про надання населенню послуг з газопостачання.

25 листопада 2016 року відповідачу за адресою: садовий будинок АДРЕСА_1 фахівці ПАТ «Одесагаз» встановили газовий лічильник Elster BK G-4T серійний № 10659929, пломба № R18857934, про що складено акт монтажу побутового лічильника газу № 10712, підписаний ОСОБА_1

19 вересня 2018 року фахівці ПАТ «Одесагаз» здйіснили обстеження вузла обліку газу, на підставі чого складено акт № 82 про порушення, згідно з яким у відповідача за адресою: АДРЕСА_1 зафіксовано несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.

19 вересня 2018 року складено протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу, згідно з яким лічильник газу типу Elster BK G-4T серійний № 10659929, пломба №R18857934, 2016 року виготовлення демонтовано та направлено на експертизу.

28 вересня 2018 року проведена експертиза лічильника газу споживача ОСОБА_1 , що підтверджується актом № 288 експертизи ЗВТ та пломб. Виявлено порушення: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ та порушена цілісність заводського тавра на ЗВТ. Лічильник газу Elster BK G-4T заводський номер 10659929 визнано непридатним до подальшої експлуатації.

10 жовтня 2018 року відбулося засідання комісії Чорноморського УЕГГ ПАТ «Одесагаз» з розгляду акту про порушення Кодексу абонентом ОСОБА_1 та про донарахування йому об`єму природного газу. На засіданні комісії споживач був присутній.

У результаті засідання комісії прийнято рішення про донарахування об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ абоненту ОСОБА_1 у розмірі 56 197,85 грн.

Висновком Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ від 14 грудня 2018 року встановлено, що цілісність пломби відлікового механізму лічильник Elster ВК G-4 серійний номер 10658982 не порушена. На зовнішніх і внутрішніх поверхнях корпусу та деталях відлікового механізму вказаного лічильника, слідів дії сторонніх предметів не виявлено.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша, п`ята, шоста, сьома статті 81 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1 та 2 частини першої статті 264 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2019 року у справі № 535/868/18 (провадження № 61-2151св19) вказано, що: «відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Полтавагаз», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши повно та всебічно обставини справи, дослідивши, врахувавши та надавши оцінку всім поданим сторонами доказам за своїм внутрішнім переконанням на предмет їх належності, достовірності та достатності, обґрунтованого виходив із того, що позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт вчинення відповідачем правопорушення на ринку природного газу щодо несанкціонованого відбору природного газу, пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра лічильника газу, що впливає на результати вимірювання, або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу (тобто знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку). Суди попередніх інстанцій вірно вказали, що перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або зміна їх режиму нарахування здійснюється у випадку доведеності пошкодження лічильника газу або робота комерційного ВОГ чи його складових у позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно, але ПАТ «Полтавагаз» не доведено вчинення відповідачем таких дій, зокрема, актом експертизи лічильника газу від 02 березня 2018 року № 10608 встановлено факт зупинки відлікового механізму при дії спрямованого магнітного поля, однак не доведено та не встановлено факту впливу стороннього фактору на результати вимірювання або викривлення даних обліку природного газ».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 914/2384/17 вказано, що: «відповідно до абз.3 п.1 розділу 2 глави ХІ Кодексу ГРС до порушень споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу). Згідно з п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (у тому числі, лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Проаналізувавши зміст вказаного положення, слід констатувати правильність висновку суду першої інстанції про те, що несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, зокрема, наявності наскрізного отвору у корпусі лічильника споживача, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Висновок суду апеляційної інстанції про те, що самі по собі отвори є втручанням у роботу лічильника, які є аналогічними зриву пломби та не потребують проведення відповідної експертизи, не ґрунтуються на нормах права та здійснений внаслідок вільного помилкового тлумачення зазначених вище положень законодавства».

Суд першої інстанції встановив, що висновки комісії за результатами експертизи лічильника повинні відображати інформацію щодо наявності не облікованого (облікованого часткового) газу або викривлення даних обліку газу, що було наслідком пошкодження заводського тавра лічильника. Однак, за актом № 288 від 28 вересня 2018 року таких висновків надано не було. Актом № 288 від 28 вересня 2018 року визначено, що саме пошкодження заводського тавра є втручанням в роботу ЗВТ. Позивач не надав належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності такого порушення як несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.

Апеляційний суд, здійснюючи переоцінку доказів у справі, на зазначене уваги не звернув, указаних висновків Верховного Суду не врахував та скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави вважати, що оскаржена постанова апеляційного суду не відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2019 року у справі № 535/868/18 (провадження № 61-2151св19) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 914/2384/17. Колегія суддів уважає, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального права.

У зв`язку з наведеним касаційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 842 грн, тому з АТ «Одесагаз» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року скасувати.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 листопада 2019 року залишити в силі.

Стягнути з акціонерного товариства «Одесагаз» на користь ОСОБА_1 3 842 грн судового збору за подання касаційної скарги.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Антоненко

Судді І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук

М. Ю. Тітов