Провадження № 6/755/171/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Грицик М.А.

розглянувши заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк», стягувач - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», боржник - ОСОБА_1 , про заміну стягувача у справі № 755/30259/14-ц за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2021 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа Банк») звернулося до суду з заявою, в якій просить замінити стягувача у виконавчому листі № 755/30259/14, виданому Дніпровським районним судом міста Києва 24 грудня 2014 року про стягнення коштів за кредитним договором, з Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») на АТ «Альфа-Банк».

На обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що 24 грудня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 755/30259/14 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 193 861,05 грн та третейського збору в сумі 2 338,61 грн, який стягувачем переданий на виконання. 27 травня 2019 року виконавчий лист № 755/30259/14-ц повернуто стягувачу на підставі пункту 5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». 10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів

АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію

АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Відповідно до Рішення єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року № 5/2019 затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазанчені

у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 року. Протоколом позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк»

від 15 жовтня 2019 року № 4/2019 визначено, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником

АТ «Укрсоцбанк».

Сторони у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України на сторінці Дніпровського районного суду міста Києва.

У поданій заяві представник заявника просить провести розгляд заяви без його участі.

Відповідно до статті 442 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи № 755/30259/14-ц (за якою заявник просить замінити сторону виконавчого провадження) встановлено, що у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 755/30259/14-ц за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду.

Ухвалою суду від 28 листопада 2014 року заяву ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено та видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків в особі третейського судді Ярошовец В.М. від 29 серпня 2014 року по справі № 1070/14 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 193 861,05 грн, третейського збору в сумі

2 338,61 грн.

До матеріалів заяви про заміну сторони виконавчого провадження заявником долучено копію виконавчого листа від 17 жовтня 2014 року у справі № 755/26812/14-ц, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 29 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь

ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 227 532,88 грн та витрат по оплаті третейського збору у розмірі 2 675,33 грн та 243,60 грн судового збору.

Також заявником долучено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу

від 27 травня 2019 року, в якій містяться відомості про те, що виконавчий лист № 755/26812/14-ц, виданий 29 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 230 451,81 грн повернутий стягувачу на підставі пункту 5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року № 5/2019 затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків

АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 року.

Пунктом 2.1 Протоколу позачергових зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня

2019 року № 4/2019 вирішено затвердити Передавальний акт відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набуває обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Згідно із пунктом 1 Передавального акту внаслідок реорганізації шляхом приєднання

АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.

03 грудня 2019 року державну реєстрацію АТ «Укрсоцбанк» було припинено, його правонаступником є АТ «Альфа-Банк», про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За правилом частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були

б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження (постанова Касаційного цивільного Суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі

№ 6-1355/10).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами, вживає заходів для виконання ними їх обов`язків.

Відповідно до статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 79 ЦПК України д остовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами першою, шостою, сьомою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із статтею 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Звертаючись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заявник просить замінити стягувача у виконавчому листі № 755/30259/2014, виданому 24 грудня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва, однак на підтвердження факту існування у заявника права вимоги за вказаним виконавчим документом долучено виконавчий лист по іншій справі, а саме: № 755/26812/14-ц, що виданий Дніпровським районним судом міста Києва 29 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» кредитної заборгованості у розмірі 227 532 грнта витрат по оплаті третейського збору у розмірі 2 675,33 грн та 243,60 грн судового збору, який жодним чином не стосується заявлених стягувачем вимог. Долучена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу також стосується іншого виконавчого провадження. Крім того, сума заборгованості за виконавчим документом № 755/30259/14-ц, яку заявник зазначає у заяві про заміну сторони стягувача, є відмінною від суми заборгованості за виконавчим документом № 755/26812/14-ц, який заявником долучено як доказ заявлених вимог.

Таким чином, заявник, звертаючись до суду із даною заявою, не надав суду жодних доказів на підтвердження існування виконавчого листа № 755/30259/14-ц, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 24 грудня 2014 року та доказів, які б свідчили, що вказаний виконавчий лист до даного часу не виконаний, а також доказів того, що АТ «Альфа-Банк» дійсно набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом № 755/30259/14-ц на суму, вказану у заяві.

Долучені до заяви про заміну стягувача документи стосуються виконавчого листа № 755/26812/14-ц, виданого Дніпровським районним судом 23 жовтня 2014 року, та виконавчого провадження, відкритого з виконання саме вказаного виконавчого документа.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що заявником не надано доказів на обґрунтування заявлених вимог, а тому заява про заміну сторони стягувача задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 79, 80, 81, 89, 95, 260, 261, 353, 442 ЦПК України, статтями 512, 514 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Альфа-Банк», стягувач - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», боржник - ОСОБА_1 , про заміну стягувача у справі № 755/30259/14-ц за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме: Дніпровський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали складено 08 квітня 2021 року.

Суддя О.О. Хромова