Постанова

Іменем України

12 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 642/5714/19

провадження № 61-14883св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фортуна»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Харківської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна» на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 10 лютого 2020 року у складі судді Шрамко Л. Л. та постанову Харківського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Яцини В.Б., Бурлаки І. В., Котелевець А. В.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фортуна» (далі - ТОВ «Фортуна») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Харківської міської ради (далі - ІДАБК Харківської міської ради), про знесення самовільно побудованого об`єкта нерухомого майна.

Позовна заява ТОВ «Фортуна» мотивована тим, що товариству належать нежитлові будівлі та споруди літ. «Б-4», літ. «А-1» на АДРЕСА_1 та нежитлові будівлі та споруди літ. «А-1», літ. «Б-1», літ. «В-2», літ. «Д-1» на АДРЕСА_2 . Виробничі та адміністративні будівлі фактично знаходяться поруч, використовуються в єдиному технологічному циклі виробництва та зв`язані між собою телекомунікаційними, електричними та іншими мережами і комунікаціями.

З метою отримання у користування або у власність земельної ділянки для експлуатації нежитлових будівель та споруд 08 червня 2017 року товариство звернулось до Харківської міської ради.

01 березня 2018 року надійшов лист ОСОБА_1 , у якому він просив погодити межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0455 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Також у листі зазначав, що йому на праві власності на підставі договорів купівлі-продажу № 203 від 22 січня 2018 року та № 494 від 01 лютого 2018 року належить житловий будинок, розташований на цій ділянці.

Відповідь про відмову та/або рішення міської ради про надання згоди на оформлення права власності чи права користування земельною ділянкою, яку товариство просило оформити отримані не були. Ознайомившись із планом земельної ділянки на АДРЕСА_3 , за погодженням меж якої звернувся ОСОБА_1 встановлено, що частина ділянки, яку ОСОБА_1 намагається оформити для експлуатації житлового будинку із господарськими спорудами, є частиною саме тієї земельної ділянки, за оформленням якої товариство зверталось раніше, що стало підставою для відмови у погодженні меж земельної ділянки ОСОБА_1 .

Для роз`яснення ситуації, що склалась, 13 квітня 2018 року товариство звернулось до Харківської міської ради та 11 травня 2018 року Департамент земельних відносин Харківської міської ради повідомив, що згідно генерального плану м. Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27 лютого 2013 року за № 1023/13, земельна ділянка на АДРЕСА_3 частково розташована в зоні садибної житлової забудови, а частково в зоні промислових підприємств в межах впливу промутворень. Згідно з планом зонування території (зонінгом) м. Харкова, затвердженим рішенням Харківської міської ради від 26 жовтня 2016 року за № 396/16, спірна земельна ділянка розташована у житловій зоні Ж-1 (садибна житлова забудова), у санітарно-захисній зоні промислових та комунальних підприємств 4 та 5 класу шкідливості та частково в межах червоних ліній АДРЕСА_3 . Крім того, частина безпосередньо житлового будинку ОСОБА_1 також розташована в межах червоних ліній цієї вулиці.

Проігнорувавши вказані обставини, а також за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, ОСОБА_1 на початку травня 2018 року самовільно встановив паркан, огородивши земельну ділянку, яку він вважає приналежною до будинку № 97 , у тому числі і ту її частину, за оформленням якої до органу місцевого самоврядування зверталось товариство.

Починаючи з 07 червня 2018 року відповідачем розпочаті роботи щодо знесення житлового будинку та вивезення і звільнення спірної ділянки від будівельного сміття та залишків конструктивних елементів колишнього будинку. З 14 червня 2018 року на об`єкті з`явились робітники та почали будівельні роботи нібито із реконструкції, а фактично із будівництва нового об`єкта, який за своїм зовнішнім виглядом є нежитловою будівлею, схожою на станцію технічного обслуговування (далі - СТО), які й досі тривають й знаходяться в активній фазі. У ОСОБА_1 відсутня у власності або у користуванні земельна ділянка, на якій здійснюється будівництво, він немає ані будівельного паспорту, ані містобудівних умов та обмежень на забудову спірної земельної ділянки, оскільки для їх отримання необхідно спочатку набути у власність чи користування саму земельну ділянку.

Позивач вважає, що ОСОБА_1 розпочав підготовчі та будівельні роботи із будівництва нежитлової будівлі замість житлового будинку без дозвільних документів, повідомлення органу державного архітектурно-будівельного контролю про такі роботи, за відсутності будівельного паспорта чи містобудівних умов та обмежень, а також на земельній ділянці, що на теперішній час йому не належить. Необхідний стенд з інформацією про проведення робіт та документи, які дають право на їх виконання, на об`єкті відсутні. На офіційному порталі Державної архітектурно-будівельної інспекції України (http://www.dabi.gov.ua) у розділі «Реєстр дозвільних документів» жодної інформації про надання/отримання яких-небудь дозвільних документів щодо проведення будівельних робіт у АДРЕСА_3 , немає.

07 червня 2018 року товариство вперше звернулось до ІДАБК Харківської міської ради про вжиття заходів щодо перевірки законності проведення будівельних робіт на АДРЕСА_3 , та їх припинення. ІДАБК Харківської міської ради надано відповідь від 25 червня 2018 року щодо роз`яснень окремих положень законодавства, у тому числі щодо виконання судових рішень.

15 червня 2018 року товариство вдруге звернулось до ІДАБК Харківської міської ради із заявою про перевірку законності будівництва та вжиття відповідних заходів щодо припинення будівельних робіт. Департамент земельних відносин Харківської міської ради листом від 27 червня 2018 року повідомив, що рішення щодо передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки не готувалось і на сесію міської ради не виносилось, а з приводу будівництва - звернення товариства із додатками передано до ІДАБК Харківської міської ради для перевірки і розгляду в межах компетенції.

10 липня 2018 року товариство втретє звернулось до ІДАБК Харківської міської ради щодо порушень під час будівництва та необхідності перевірки цих фактів, вжиття відповідних заходів у межах компетенції.

17 липня 2018 року ІДАБК Харківської міської ради була надана відповідь, що в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих, чи будівельних робіт, а також про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, жодної інформації про надання/отримання яких-небудь дозвільних документів щодо проведення будівельних робіт у АДРЕСА_3 - немає, хоча об`єкт знаходиться у стані будівництва. ІДАБК Харківської міської ради проводився позаплановий захід, однак, у зв`язку із відсутністю суб`єкта містобудування або його представника, не вдалося за можливе провести необхідну перевірку у відповідності до вимог чинного законодавства.

05 вересня 2018 року позивач звернувся із скаргою до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ)стосовно проведення незаконних будівельних робіт на АДРЕСА_3 , а також неналежного виконання у межах компетенції посадовими особами ІДАБК Харківської міської ради посадових обов`язків стосовно зупинення самовільних будівельних робіт, однак було повідомлено, що звернення для розгляду та проведення відповідних заходів державного архітектурно-будівельного контролю з урахуванням статті 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» було надіслано до ІДАБК Харківської міської ради.

Одночасно в Холодногірському ВП ГУ НП у Харківській області поновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001574 за ознаками вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого частиною третьою статті 197-1 КК України, але інформації про хід розслідування у товариства немає, оскільки воно є лише заявником до органів поліції і у наданні такої інформації було відмовлено.

Протягом травня-листопада 2018 року, незважаючи на неодноразові звернення, ІДАБК Харківської міської ради жодних інших дій щодо перевірки інформації позивача та, у разі її підтвердження, припинення незаконного, самовільного будівництва невідомого об`єкта нерухомого майна, а також встановлення суб`єкта містобудування не вживалось.

Товариство зверталось до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до ІДАБК Харківської міської ради про визнання протиправною бездіяльності ІДАБК Харківської міської ради щодо перевірки законності проведення будівельних робіт ОСОБА_1 на АДРЕСА_3 та зобов`язання вжити заходи державного архітектурно-будівельного контролю щодо перевірки законності проведення будівельних робіт ОСОБА_1 на АДРЕСА_3 та, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акту перевірки, скласти відповідний протокол та видати припис про зупинення будівельних робіт на АДРЕСА_3 .

Незважаючи на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року, яке постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2019 року залишено без змін, про задоволення позовних вимог, незаконні будівельні роботи тривають. Окрім наявності майнового спору про право власності та/чи користування частиною земельної ділянки, на якій самовільно збудований спірний об`єкт нерухомого майна, на теперішній час фактичне планування та візуальний стан об`єкта свідчить про то, що ОСОБА_1 не реконструює житловий будинок, чи будує новий замість старого, а проводить будівництво об`єкта нежитлової нерухомості, зовні схожого на СТО чи автомобільну мийку.

Вказаний об`єкт будується відповідачем у безпосередній близькості до будівель і споруд, належних товариству та пов`язаних із виробництвом та обробкою металів, зберіганням готової продукції, хімічних та легкозаймистих речовин, офісних, адміністративних та торгівельних приміщень із достатньо великою кількістю працівників та відвідувачів. За відсутності дозвільної документації, відповідальних за дотримання технологій з будівництва, авторського та технічного нагляду, відсутності інформації про матеріали що використовуються, дотримання протипожежних та санітарних норм, а також інформації про можливе функціональне призначення цієї будівлі та необхідні для її експлуатації мережі та комунікації - це може привести до вкрай негативних наслідків, аварій, пожеж тощо, що у свою чергу порушує право позивача на вільне та безпечне володіння і користування своїм майном, а також загрожує життю та здоров`ю його працівників, клієнтів, орендарів.

Надання земельної ділянки, яку бажає отримати відповідач у вказаних ним межах, площею 0,0455 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, не відповідає вимогам закону та генеральному плану м. Харкова, оскільки розташована в санітарно-захисній зоні промислових підприємств 4-5 класу шкідливості та в межах впливу промутворень, у тому числі і від об`єктів ТОВ «Фортуна». Частина земельної ділянки та частина спірної самовільно побудованої будівлі, яка знаходиться на місці колишнього житлового будинку, розташовані в межах «червоних ліній» АДРЕСА_3 .

Згідно з пунктами 7.5, 7.50 Державних будівельних норм України «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**» протипожежні розриви між громадськими будинками та наземними станціями технічного обслуговування (СТО) повинні складати не менше 15 метрів, чого не витримано під час самовільного спорудження спірної нежитлової будівлі.

Посилаючись на зазначені обставини, ТОВ «Фортуна» просило суд зобов`язати ОСОБА_1 знести за власний кошт самовільно побудовану нежитлову одноповерхову будівлю, загальною площею орієнтовно 60 кв. м, яка знаходиться на місці розташування знесеного житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 50 кв. м, житловою 40,2 кв. м, на земельній ділянці під кадастровим номером :02:011:0013, площею 0,0455 га, на АДРЕСА_3 та привести ділянку у попередній стан.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 10 лютого 2020 року ТОВ «Фортуна» відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів порушення своїх цивільних прав відповідачем. Належним позивачем за вимогами про знесення самочинного будівництва у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення, може бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права.

Місцевим судом всебічно та повно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, досліджено у судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, надано їм правильну оцінку.

При вирішенні справи місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Фортуна».

Права позивача самочинним будівництвом, яке здійснено відповідачем порушені не були, а уповноважений на це орган, якому делеговані повноваження щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, із таким позовом в межах цієї справи до суду не звертався.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2020 року ТОВ «Фортуна» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 10 лютого 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з`ясували обставини справи.

Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд дійшов безпідставного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Судом не було взято до уваги той факт, що земельна ділянка, на якій проводиться незаконне будівництво, не знаходиться у власності чи користуванні відповідача.

Позивач вичерпав усі позасудові можливості зупинити самочинне будівництво.

Рішення у справі було ухвалено без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 725/5630/15-ц, постанові Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі № 61-13282св18, постановах Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-1721цс16.

Доводи відзиву на касаційну скаргу

ОСОБА_1 у відзиві на касаційну скаргу вказує на правильність висновків місцевого та апеляційного суду, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

20 жовтня 2020 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що ТОВ «Фортуна» на праві приватної власності належать нежитлові будівлі та споруди літ. «Б-4» площею 1554,8 кв. м, літ. «А-1» площею 865,0 кв. м на АДРЕСА_1 та нежитлові будівлі та споруди літ. «А-1» площею 135,8 кв. м, літ. «Б-1» площею 409,2 кв. м, літ. «В-2» площею 875,1 кв. м, літ. «Д-1» площею 70,8 кв. м на АДРЕСА_2 . Вказані виробничі та адміністративні будівлі використовуються ТОВ «Фортуна».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна житловий будинок загальною площею 50 кв. м, житловою площею 40,2 кв. м на АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі - продажу від 22 січня 2018 року № 203 та від 01 лютого 2018 № 494.

Отже, право користування земельною ділянкою, яка знаходиться під будівлею за адресою: АДРЕСА_3 перейшло до ОСОБА_1 на тих самих умовах і у тому самому обсязі, що були у попередніх власників житлового будинку.

Згідно наданих позивачем копій запитів до ІДАБК Харківської міської ради, директор ТОВ «Фортуна» неодноразово звертався з приводу перевірки законності будівництва на території земельної ділянки на АДРЕСА_3 , з відповіді на які вбачається факт наявності одноповерхової будівлі у стані будівництва, однак у зв`язку з відсутністю суб`єкта містобудування перевірку у відповідності до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 533, не вдалося провести.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04 червня 2018 року у справі № 642/2462/18 вжито заходів забезпечення позову ТОВ «Фортуна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Харківська міська рада про знесення незаконно встановленої огорожі (паркану) навколо земельної ділянки під кадастровим номером :02:011:0013, площею 0,0455 га на АДРЕСА_3 та визнання за ТОВ «Фортуна» () першочергового права на оформлення права власності або користування частиною земельної ділянки орієнтовно площею 0,02 га на АДРЕСА_3 , яка входить до земельної ділянки під кадастровим :02:011:0013; заборонено Харківській міській раді, Департаменту земельних відносин Харківської міської ради, Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, здійснювати подальше оформлення будь-яких документів на земельну ділянку під кадастровим номером :02:011:0013, площею 0,0455 га на АДРЕСА_3 , у тому числі, но не виключно, надавати погодження, висновки, акти, інші складові землевпорядної документації, а також ухвалювати рішення щодо її передачі у власність ОСОБА_1 та іншим фізичним чи юридичним особам, до розгляду цього позову і ухвалення по справі остаточного судового рішення; заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав на земельну ділянку під кадастровим номером :02:011:0013, площею 0,0455 га на АДРЕСА_3 , а також дії пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів стосовно цієї земельної ділянки, у тому числі не виключно щодо її поділу.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 24 вересня 2018 року вказана ухвала місцевого суду залишена без змін.

26 червня 2018 року за заявою ТОВ «Фортуна» Холодногірським ВП ГУНП в Харківській області відкрито кримінальне провадження № 0001564 за ознакам кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 197-1 КК України.

18 липня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі № 642/2462/18 за позовом ТОВ «Фортуна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Харківська міська рада про звільнення незаконно зайнятої земельної ділянки та визнання першочергового права на оформлення земельної ділянки.

23 липня 2018 року ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова вжито заходи забезпечення позову у справі № 642/2462/18. Заборонено проведення будь-яких будівельних робіт, у тому числі з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту або технічного переоснащення об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , до закінчення розгляду даної справи по суті і набрання остаточним судовим рішенням у даній справі законної сили.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 18 вересня 2018 року вказану ухвалу суду скасовано.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року у справі № 520/10270/18 задоволено позовні вимоги ТОВ «Фортуна» до ІДАБК Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправною бездіяльність ІДАБК Харківської міської ради щодо перевірки законності проведення будівельних робіт ОСОБА_1 на АДРЕСА_3 , а також дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час проведення будівельних робіт за вказаною адресою.

Зобов`язано ІДАБК Харківської міської ради вжити заходи державного архітектурно-будівельного контролю щодо перевірки законності проведення будівельних робіт ОСОБА_1 на АДРЕСА_3 та у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, скласти відповідний протокол та видати припис про зупинення будівельних робіт.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2019 року вказане судове рішення залишено без змін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 24 січня 2019 року цивільну справу № 642/2462/18 за позовом ТОВ «Фортуна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Харківська міська рада, про звільнення незаконно зайнятої земельної ділянки та визнання першочергового права на оформлення земельної ділянки було залишено без розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу.

Надання доказів на підтвердження доводів і обставин, на які позивач посилається як на підставу свої вимог, є обов`язком саме позивача, і їх ненадання є неналежним виконання процесуальних прав та свідчить про те, що позивач не вчиняє активних дій для доведення обґрунтованості своїх вимог перед судом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У разі ненадання певних доказів суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами.

Звертаючись із цим позовом до суду, ТОВ «Фортуна» посилалось на те, що відповідач самовільно, без будь-яких рішень, погоджень та дозволів на початку травня 2018 року самовільно встановив паркан, огородивши земельну ділянку, яку він вважає приналежною до будинку АДРЕСА_3 , у тому числі і ту її частину, за оформленням якої до органу місцевого самоврядування звертався позивач. У подальшому з боку ОСОБА_1 не припинились незаконні дії, та більш того, перейшли до край активної фази, що полягає у проведенні незаконних, на думку позивача, будівельних робіт.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_1 .

Згідно положень частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розмішені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій зони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться будівля за адресою: АДРЕСА_3 , перейшло до ОСОБА_1 на тих самих умовах і в тому самому обсязі, що були у попередніх власників житлового будинку.

Самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Хоча позивач і вказує, що відповідач самовільно встановив паркан, огородивши земельну ділянку, розпочав роботи по знесенню будинку та будівництва об`єкту, схожого на СТО, однак не надав доказів на підтвердження того, що такі дії відповідача порушують право власності чи користування позивача.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач неодноразово звертався до ІДАБК Харківської міської ради та ДАБІ стосовно дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час проведення незаконних будівельних робіт ОСОБА_1 на АДРЕСА_3 , однак у зв`язку з відсутністю суб`єкта містобудування перевірку у відповідності до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 533 не вдалося провести.

За загальним правилом, вимоги про знесення самочинного будівництва приватні особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Таким чином, рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі статті 391 ЦК України лише у разі доведеності позивачем факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб, однак таких фактів під час розгляду справи судом не встановлено.

Питання щодо можливості проведення перебудови спірного об`єкта та наявності технічної можливості виконання такої перебудови відповідно до будівельних норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, може бути порушене позивачем лише у разі доведеності факту порушення самочинною забудовою належних йому прав власника.

Місцевий суд зробив правильний висновок про те, що позивачем не було доведено факту порушення його прав, як власника об`єктів нерухомості на АДРЕСА_1 . Позивач не надав доказів щодо притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності відповідача у справі, не було надано доказів неможливості проведення відповідної перебудови або відмови відповідача від її проведення.

Правильним є висновок суду про те, що позивач не довів обставини, на які посилався, як на підставу своїх вимог.

Суд позбавлений права збирати докази за власною ініціативою, оскільки обов`язок доказування покладається на сторони. Доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доведення підстав позову покладається на позивача. Наведені положення є найважливішою складовою принципу змагальності.

Доводи касаційної скарги про те, що місцевим та апеляційним судом рішення у справі було ухвалено без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 725/5630/15-ц, постанові Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі № 61-13282св18, постановах Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-1721цс16, колегія суддів відхиляє, оскільки у даному випадку слід враховувати доведеність заявлених позовних вимог належними доказами.

Саме по собі посилання на неоднакове застосування положень ЦК України у різних справах хоч і у подібних правовідносинах, алез різними встановленими обставинами, не має правового значення для справи, яка є предметом перегляду, та не свідчить про різне застосування чи тлумачення норм матеріального права.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з судовим рішенням у справі та переоцінки доказів у справі, проте встановлення обставин справи і перевірка їх доказами не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Місцевий суд виконав вимоги статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та встановив обставини у справі.

Суд апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 367 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судових рішень, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 10 лютого 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. І. Грушицький
В. С. Висоцька
І. В. Литвиненко