Ухвала

08 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 754/11448/15-ц

провадження № 22-ц/824/6990/2021

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А., перевіривши відповідність вимогам статті 356 ЦПК України апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 на повторне заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» - Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року позов задоволено.

Повторним заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із повторним заочним рішенням, 23 березня 2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

06 квітня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшли матеріали вказаної цивільної справи.

Відповідно до ч.3 ст. 288 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Отже, апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження повторного заочного рішення суду першої інстанції.

Безпосередньо в апеляційній скарзі позивач порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження повторного заочного рішення суду першої інстанції та зазначає, що про наявність вказаного рішення останньому стало відомо лише 19 березня 2021 року під час ознайомлення з матеріалами справи. Стверджує, що копія повного тексту оскаржуваного рішення апелянту не надсилалася, як і не надсилалися інші ухвали та судові повістки за період оскарження повторного заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року зі сторони відповідача ОСОБА_3 . Окрім вказаного, зауважує, що неодноразово намагався ознайомитися з матеріалами справи, проте отримував відмову у суді через карантинні обмеження.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 виявив бажання та ознайомився зі справою 08 лютого 2021 року (т. 3 а.с. 84), а не як зазначає апелянт 19 березня 2021 року.

При цьому, після дослідження матеріалів справи судом установлено, що ОСОБА_1 приймав активну участь у розгляді даної цивільної справи ще з 2015 року особисто та через представників, які були присутні у судових засіданнях, подавали процесуальні заяви та клопотання.

Так, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою пре перегляд заочного рішення від 21 березня 2016 року та був повідомлений про призначення судового розгляду на 02 грудня 2019 року, тобто на дату ухвалення повторного заочного рішення суду, що підтверджується відповідною розпискою (т. 2 а.с. 211).

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 у 2020 році неодноразово повідомлявся про призначення судових засідань щодо розгляду апеляційною скарги ОСОБА_3 на повторне заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року, про що свідчать відповідні телефонограми (т. 3 а.с. 26, 37, 51).

Окрім того, посилання апелянта на те, що він неодноразово намагався ознайомитися з матеріалами справи, проте отримував відмову у суді через карантинні обмеження, додатково свідчать про те, що про оскаржуване рішення ОСОБА_1 знав значно раніше. До того ж обставини щодо отримання відмови в ознайомленні зі справою не підтверджені жодними доказами.

Отже, з огляду на вказані обставини, суд доходить висновку, що навіть беручи до уваги заяву про ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами справи, датовану 08 лютого 2021 року, апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження та жодним чином не обґрунтував такий пропуск з 09 лютого 2021 року по 23 березня 2021 року.

На підставі викладеного, суд визнає неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження повторного заочного рішення суду, наведені ОСОБА_1 , після 08 лютого 2021 року.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Таким чином, апелянту необхідно навести інші поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження повторного заочного рішення суду першої інстанції за період з 09 лютого 2021 року по 23 березня 2021 року та надати відповідні докази на підтвердження поважності причин пропуску такого строку, адже безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України у разі неусунення апелянтом вказаних судом недоліків, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356-358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без руху.

Надати апелянту строк до 08 травня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для наведення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження повторного заочного рішення суду першої інстанції за період з 09 лютого 2021 року по 23 березня 2021 року та надати відповідні докази на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В.А. Кравець