22-ц/804/927/21
264/876/20

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року місто Маріуполь

справа № 264/876/20

провадження № 22-ц/804/927/21

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Попової С.А.,

секретар судового засідання Грішко С.В.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу адвоката Царьової Олени Сергіївни, яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Пустовойт Т.В. від 27 січня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відділення Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Державний Ощадбанк України») про визнання протиправними дій та стягнення моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, для отримання пенсії нею було відкрито рахунок у АТ «Державний Ощадбанк України» та отримано банківську картку, якою позивачка користується до цього часу.

05 листопада 2019 року в черговий раз їй була нарахована пенсія, проте зняти її за допомогою банкомату вона не змогла, оскільки їй було відмовлено у здійсненні вказаної операції шляхом заблокування та напису на інформативному екрані банкомату «перевищений ліміт».

07 листопада 2019 року позивачка, звернувшись разом із чоловіком ОСОБА_2 за роз`ясненнями до працівників відділення АТ «Державний Ощадбанк України», розташованого в м. Маріуполі по пр. Нікопольському, 50, в усній формі отримали пояснення, що відповідно до розпорядження керівництва банку внутрішньо переміщеним особам (переселенцям) скасовано кредитні лінії та від самої позивачки вимагали написати відмову від користування кредитною лінією.

Не погодившись з такою позицією працівників банку та вважаючи, що права позивачки порушуються, а дії банку носять дискримінаційний характер, оскільки вищевказане розпорядження стосується виключно пенсіонерів-переселенців, позивач з чоловіком викликали працівників поліції та подали відповідну заяву про вчинення працівниками відділення АТ «Державний Ощадбанк України» дій за ознаками злочину дискримінація.

Наявність дискримінаційного розпорядження банку в присутності працівників поліції підтвердила керуюча відділення АТ «Державний Ощадбанк України».

Позивачка дотепер позбавлена змоги зняти з рахунку нараховані кошти, а саме пенсію, яка є єдиним джерелом її доходів, вважає вказане втручанням в її право мирно володіти своєю власністю.

Описана ситуація стала для позивача принизливою, призвела до душевних страждань та погіршення стану здоров`я, їй завдано моральної шкоди, яку оцінює розміром нарахованої пенсії 1 564,00 грн.

ОСОБА_1 просила суд визнати протиправними дії відділення АТ «Державний Ощадбанк України» щодо невиконання вимог ч.1 ст.14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1 564,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про визнання противоправними дій та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що вчинення дискримінаційних дій працівниками банку відносно позивачки не доведено належними доказами, отже вимоги про визнання противоправними дій відповідача щодо невиконання вимог ч.1 ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відмовляючи у відшкодуванні моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що вона перенесла фізичний біль чи душевні страждання, які були б спричинені противоправною поведінкою відповідача щодо неї.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

08 лютого 2021 року адвокат Царьова О.С., яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмова у наданні позивачу кредитного ліміту обґрунтована саме наявністю в неї статусу внутрішньо переміщеної особи, що не спростовується представниками відповідача.

Оскільки Законом України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» чітко визначено, що дискримінацією є ситуація, за якою особа або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсним або припущеними, зазначає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановлені законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними, можна зробити висновок, що дії відповідача щодо відмови в наданні кредитного ліміту мають всі дискримінаційні ознаки.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача, щодо визнання дій неправомірними, суд першої інстанції не обґрунтовано не знайшов підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, якій дії відповідача спричинили душевне хвилювання та погіршення стану здоров`я.

Доводи інших учасників справи

11 березня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача АТ «Державний ощадний банк України», в якому відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження дискримінаційних дій щодо неї, натомість, виписки по рахунку, яким користується позивачка, спростовують наведені нею обставини щодо блокування її рахунку та позбавлення можливості користуватися кредитною лінією.

При зверненні до суду позивачем не підтверджено факту заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і противоправними діями відповідача.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Попова С.А.

Ухвалою апеляційного суду від 23 лютого 2021 року у справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою апеляційного суду від 05 березня 2021 року у справі закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду.

11 березня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання АТ «Державний ощадний банк України» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою апеляційного суду від 16 березня 2021 року клопотання АТ «Державний ощадний банк України» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Стаханов Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

За довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22 березня 2016 року № позивачка взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 21 січня 2015 року Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 є пенсіонером, отримує пенсію за віком, що також підтверджується довідкою про доходи №040910 від 07 лютого 2020 року, виданою Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області.

В АТ «Державний Ощадбанк України» позивачка відкрила картковий рахунок, підписавши заяву про приєднання №0489/627 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).

Відповідно до довідки АТ «Державний Ощадбанк України» від 13 листопада 2020 року на ім`я ОСОБА_1 у філії Донецькому обласному управлінні АТ «Ощадбанк» відкрито рахунок № НОМЕР_2 , у філії Луганському обласному управлінні АТ «Ощадбанк» відкрито рахунок № НОМЕР_3 (980).

Згідно з наданою суду виписки по картковому рахунку № НОМЕР_4 (980) станом на 28 жовтня 2020 року доступна сума 1 018,54 грн, заблоковано - 0,00 грн, кредитний ліміт 1 000 грн.

За хронологічними даними:

05 листопада 2019 року: безготівкове зарахування на рахунок пенсії 1 564,00 грн; зняття нарахованих % за користування кредитною лінією 6,03 грн.

06 листопада 2019 року: запит балансу по картковому рахунку у банкоматі;

07 листопада 2019 року: видача готівки 1 600,00 грн.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 , який просив залишити рішення місцевого суду без змін, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 46 Конституції України визначено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 1 ст.14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа ЄСПЛ «Мюллер проти Австрії», 1975 рік) та пов`язане з правом мирно володіти своїм майном.

В статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Звертаючись до суду з позовом про визнання протиправними дій позивача та стягнення моральної шкоди, позивач зазначала, що 05 листопада 2019 року їй була нарахована пенсія, яку вона зняти за допомогою банкомату не змогла, оскільки їй було відмовлено у здійсненні вказаної операції шляхом заблокування та напису на інформативному екрані банкомату «перевищений ліміт», а працівники відділення відповідача в усній формі дали пояснення, що відповідно до розпорядження керівництва банку внутрішньо переміщеним особам (переселенцям), якою вона є, скасовано кредитні лінії. Вважає, що такі дії банку носять дискримінаційний характер.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що вчинення дискримінаційних дій працівниками банку відносно позивачки належними доказами не доведено, а лист філії Донецьке обласне управління, датований 13 липня 2016 року, на який посилається позивач, стосується іншої особи - ОСОБА_2 - та інших подій.

Відповідно до наданої суду виписки по картковому рахунку № НОМЕР_4 (980) станом на 28 жовтня 2020 року доступна сума - 1018,54 грн., заблоковано - 0,00 грн., кредитний ліміт - 1000 грн.

За хронологічними даними:

05.11.2019 року: безготівкове зарахування на рахунок пенсії 1 564,00 грн; зняття нарахованих % за користування кредитною лінією 6,03 грн.

06.11.2019 року: запит балансу по картковому рахунку у банкоматі;

07.11.2019 року: видача готівки 1 600,00 грн.

З урахуванням отриманих даних твердження позивачки про заблокування її карткового рахунку та припинення кредитування спростовуються вищевказаними документами.

Суд першої інстанції дійшов підставного висновку, що вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо невиконання положень ч.1 ст.14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності встановлення судом фактичних обставин справи, що потягло ухвалення неправильного рішення, апеляційний суд вважає безпідставними.

Посилання позивачки в позові, що вона дотепер позбавлена змоги зняти з рахунку нараховані кошти, а саме пенсію, що є втручанням в її право мирно володіти своєю власністю, апеляційний суд вважає необгрунтованим, оскільки в судовому засіданні представник позивача підтвердив, що нарахована пенсія була отримана вже 07 листопада 2019 року і на тепер позивач продовжує користуватися банківською карткою.

Факт звернення до поліції та реєстрація заяви позивача про кримінальне правопорушення не можна приймати як належний доказ вчинення протиправних дій працівниками банку, оскільки відомості про кримінальне правопорушення внесені працівниками поліції виключно зі слів позивача. Натомість, виписка по рахунку позивача, яка долучена до матеріалів справи, спростовує доводи позивача щодо блокування її рахунку та позбавлення можливості користуватися кредитною лінією.

Відмовляючи в задоволенні вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, враховуючи обставини справи та надані докази, правильно виходив з того, що відсутні докази, які б свідчили про те, що позивачка перенесла фізичний біль чи душевні страждання, оскільки не встановлено протиправність дій відповідача.

Крім того, спірні правовідносини виникли з договірних відносин щодо надання банківських послуг, а ст. 611 ЦК України передбачає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Закон України «Про захист прав споживачів» (ст.4,22) передбачає відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують обгрунтованих та правильних висновків суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і процесуальному сенсах.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_3 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апеляційної інстанції не надано.

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до частини 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом, і не дають підстав для висновку про порушення чи неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції та вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду від 23 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору. Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, питання про розподіл судових витрат апеляційний суд не вирішує.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Царьової Олени Сергіївни, яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач О.М. Пономарьова

Судді С.А. Зайцева

С.А. Попова