ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року м. Чернівці

справа № 2-2253/10

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретар Герман Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 січня 2021 року (головуючий у 1-й інстанції Чебан В.М.),-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.10.2010 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Стягнуто в солідарному порядку з боржників на користь позивача заборгованість за кредитним договором №24.086-041/07-СК від 16.11.2007 року та кредитним договором №24.061-041/08-СК від 05.05.2008 року в розмірі 1208669,16 грн. Стягнуто з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі.

В подальшому, 18.11.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК» Поліс» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ.

________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/338/21

Відповідно до п.2.1 Договору відступлення права вимоги ПАТ «ВТБ Банк» передає (відступає) на користь ТОВ «ФК «Поліс» свої права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «Поліс» набуває права вимоги замість ПАТ «ВТБ Банк» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них на умовах такого договору.

Між банком та ТОВ «ФК «Поліс» було укладено Додаткову угоду №1 від 27.11.2015 року до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 21МБ від 18.11.2015 року, відповідно до якої Банк відступив право вимоги за кредитними договорами та договором іпотеки, а також, всіма іншими договорами забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами ТОВ «ФК «Поліс».

В додатку 1 до Додаткової угоди №1 від 27.11.2015 року до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015 року міститься Реєстр прав вимог №1/3, відповідно до якого ТОВ «ФК «Поліс» набуло прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.07.2020 року було задоволено їх заяву та замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.10.2010 року у справі №2-2253/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №24.086-041/07-СК від 16.11.2007 року та кредитним договором №24.061-041/08-СК від 05.05.2008 року, з Відкритого акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі Чернівецької філії на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», ідентифікаційний код 38994463, місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул. Шовковична, буд.42-44, оф.13-В. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 27.08.2020 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.07.2020 року було залишено без змін.

ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» отримало право вимоги за кредитними договорами боржника зазначений в ухвалі суду, яка набрала законної сили, тому ця підстава не потребує доказування.

Посилаються на те, що на даний час рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.10.2010 року боржником не виконане, що також підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.11.2020 року.

Вказують, що сам оригінал виконавчого листа по даній справі був втрачений органами державної виконавчої служби, що підтверджується відповіддю АТ «ВТБ Банк» від 05.05.2020 року №1283/1-2 та відповіддю Першого відділу ДВС м. Чернівці від 26.10.2020 року №73880.

Звертають увагу суду на те, що орган ДВС в порушення вимог ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» не надсилав стягувачу оригінал виконавчого документа рекомендованим листом з повідомленням, оскільки в органу ДВС відсутні докази, які б підтверджували направлення виконавчого листа стягувачу.

При цьому сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби, свідчить про те що його було втрачено.

Враховуючи вищевикладене заявник просив суд видати дублікат виконавчого листа №2-2253 від 29.11.2010 року, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці, боржником в якому зазначений ОСОБА_1 ; поновити заявнику строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-2253 від 29.11.2010 року, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці, боржником в якому зазначений ОСОБА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 січня 2021 року заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» задоволено.

Видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» дублікат виконавчого листа №2-2253 від 29.11.2010 року, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці, боржником в якому зазначений ОСОБА_1 . Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-2253 від 29.11.2010 року, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці, боржником в якому зазначений ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до інформації отриманої з автоматичної системи виконавчих проваджень 02.12.2014 року виконавчі документи повернуто стягувачеві ПАТ «ВТБ «Банк». В подальшому 18.11.2015 року між ПАТ «ВТБ «Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань, зокрема і права вимоги до ОСОБА_1 .. Судом не надано належної оцінки поданому доказу заявником, а саме відповіді банку про відсутність у них оригіналів виконавчих документів, а також зазначено, що вся кредитна справа клієнта ОСОБА_1 була передана товариству.

Зазначає, що саме 18.11.2015 року заявник дізнався про порушене їх право на повторне пред`явлення виконавчих документів до виконання, тому початок перебігу строку слід відраховувати з дня укладення угоди про відступлення права вимоги, тобто з 18.11.2015 року, і у стягувача було ще 15 днів на звернення до суду про видачу дубліката виконавчих листів в межах строку їх пред`явлення.

Вказує, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання через органи ДВС відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин встановлювався в один рік, однак стягувачем не були вжиті жодні заходи щодо захисту своїх прав що свідчать на його пасивну позицію.

Також судом не звернуто увагу на той факт, що заявник мав можливість впродовж останніх 6 років із відкритих інтернет джерел ЄДРВП чи АСВП отримати інформацію про стан виконання виконавчих документів.

Посилається на те, що заявником не доведено відсутність можливості провести перевірку втрати поштового відправлення у встановленому законом порядку. Таким чином, єдиним належним та допустимим доказом втрати виконавчого документа (поштового відправлення) є повідомлення з ДП «Укрпошта».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що в поданій заяві про видачу дубліката виконавчого документу та поновлення строків на його пред`явлення заявником не наведено жодного достовірного доказу про звернення до суду за захистом своїх прав в період з 2015 по 2021 рік.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано вимоги п.17.4 розділу ХІІІ прикінцевих та перехідних положень ЦПК України відповідно до якого…. У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний чи приватний виконавець звернуться із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки поданим доказам, оскільки з повідомлення ПВДВС м. Чернівці від 26.10.2020 року №73880 свідчить лише про те, що у відділі відсутній технічний доступ до виконавчих проваджень, що перебували на виконанні в 2013 році. Крім цього, відсутня можливість підтвердження відправлення стягувачу оригіналу виконавчого листа, що свідчить лише про факт неможливості надання такої інформації. При цьому строк зберігання виконавчих проваджень зазначеної категорії справ становить 3 роки, таким чином строк зберігання виконавчого провадження закінчився в 2017 році, тому у органах ДВС відсутня будь-яка документально підтверджена інформація про направлення виконавчого документу стягувачу.

Зазначає, що єдиним належним та допустимим доказом втрати виконавчого документа (поштового відправлення) є повідомлення з ДП «Укрпошта».

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строків на його пред`явлення.

У відзиві на апеляційні скарги ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» зазначає, що оскільки апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є ідентичними надає один відзив на їх апеляційні скарги. Зазначає, що оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню чи зміні, оскільки постановлена з дотриманням вимог закону.

Вказує, що в органах державної виконавчої служби відсутні докази направлення виконавчого документа стягувачу та докази його отримання стягувачем, а також зазначений документ відсутній і в органах ДВС, що підтверджує той факт, що оригінал виконавчого листа до стягувача не повертався, що свідчить про його втрату. Отже, відсутність доказів направлення оригіналу виконавчого документа стягувачу та відсутність такого документу в АТ «ВТБ Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», Першому відділі ДВС у м. Чернівці свідчить про втрату виконавчого документу органами виконавчої служби.

На спростування доводів апелянта, щодо наявності у нового кредитора 15 днів на вчинення вказаних дій, з моменту укладення договору про відступлення прав, то товариство зазначає, що у зв`язку із втратою виконавчого документа, постанови про його повернення попередній кредитор не був повідомлений про припинення виконавчого провадження і у зв`язку із цим товариство не отримало зазначену інформацію від банку, та було позбавлене об`єктивної можливості звернутися до органів державної виконавчої служби, судів із заявами про відкриття виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа в рамках передбаченого законодавством строку.

Щодо пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання то зазначає, що така ситуація склалася не через відсутність активних дій зі сторони стягувачів, які не передбачені законодавством, а через неналежне виконання працівниками ДВС своїх обов`язків з повернення виконавчих документів стягувачу. Кредитор не мав обов`язку перевіряти стан виконавчого провадження, в тому числі через ЄДРВП чи АСВП, адже зазначені дії не передбачені законом.

Вказує, що втрата органами ДВС виконавчого листа, та як наслідок не повідомлення стягувачів про припинення виконавчих дій з приводу боржника, є поважними причинами пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, що узгоджується з практикою Великої Палати Верховного Суду.

Крім того, посилається на те, що відсутність у органу ДВС доказів повернення виконавчого документа стягувачу, навіть у зв`язку з їх знищенням, свідчить про втрату виконавчого документу, адже доказом, що підтверджує направлення оригіналу стягувачеві є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Cудом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №2-2253/10 від 19 жовтня 2010 року позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було задоволено. В солідарному порядку стягнуто з боржників на користь позивача заборгованість за кредитним договором №24.086-041/07-СК від 16.11.2007 року та кредитним договором №24.061-041/08-СК від 05.05.2008 року в розмірі 1208669,16 грн. Стягнуто з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі (т.1 а.с.66-67).

18.11.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК» Поліс» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ. Відповідно до п.2.1 Договору відступлення права вимоги ПАТ «ВТБ Банк» передає (відступає) на користь ТОВ «ФК «Поліс» свої права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «Поліс» набуває права вимоги замість ПАТ «ВТБ Банк» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них на умовах такого договору (т.1 а.с.76-83).

Відповідно до п. 2.2 Договору про відступлення права вимоги сторони погодили, що ПАТ «ВТБ Банк» має право частинами у чотири етапи (чотирма траншами) передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до Боржників, а ТОВ «ФК «Поліс» набуває такі права вимоги шляхом підписання відповідної Додаткової угоди до даного договору із зазначенням ціни додаткової угоди до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015 року, розміру заборгованостей боржників та підписанням реєстру прав вимог.

Відповідно до п.3.1.3 Договору про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Поліс» стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, зазначеним у відповідному Реєстрі прав вимоги, а також їх зобов`язань по договорам забезпечення. Разом з правами вимоги до ТОВ «ФК «Поліс» переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

В подальшому між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Поліс» було укладено Додаткову угоду №1 від 27.11.2015 року до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 21МБ від 18.11.2015 року, відповідно до яких Банк відступив право вимоги за кредитними договорами та договором іпотеки, а також, всіма іншими договорами забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами ТОВ «ФК «Поліс» (т.1 а.с.87-90).

В додатку 1 до Додаткової угоди №1 від 27.11.2015 року до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015 року міститься Реєстр прав вимог №1/3, відповідно до якого ТОВ «ФК «Поліс» набуло прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами (т.1 а.с.93).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.07.2020 року було задоволено заяву ТОВ «ФК «Поліс» та замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.10.2010 року у справі №2-2253/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 24.086-041/07-СК від 16.11.2007 року та кредитним договором №24.061-041/08-СК від 05.05.2008 року, з Відкритого акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі Чернівецької філії на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», ідентифікаційний код 38994463, місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул. Шовковична, буд.42-44, оф.13-В (т.2 а.с.40-43). Постановою Чернівецького апеляційного суду від 27.08.2020 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.07.2020 року було залишено без змін (т.2 а.с.223-227).

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.10.2010 року боржником не виконане, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.11.2020 року, яким стягнуто з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» інфляційні втрати в розмірі 302167 гривень 29 копійок та три відсотки річних в розмірі 108781 гривень 22 копійки (т.3 а.с.47-51).

Згідно відповіді АТ «ВТБ Банк» від 05.05.2020 року №1283/1-2 (т.3 а.с.56), ТОВ «ФК «Поліс» було повідомлено про відсутність у АТ «ВТБ Банк» оригіналів виконавчих документів №2-2253 від 29.11.2010 року, виданих Шевченківським районним судом м. Чернівці, а також зазначено, що вся кредитна справа клієнта ОСОБА_1 за кредитним договором №24.061-041/08-СК від 05.05.2008 року та за кредитним договором №24.086-041/07-СК від 16.11.2007 року була передана ТОВ «ФК «Поліс».

Як вбачається з відповіді Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці від 26.10.2020 року №73880 (т.3 а.с.60-61), у Відділу відсутній технічний доступ до виконавчих проваджень, що перебували на виконанні в 2013 році у Відділі ДВС. Крім цього, відсутня можливість підтвердження відправлення стягувачу оригіналу виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Чернівці №2-2253 від 29.11.2010 року.

З витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що виконавчий документ №2-2253 від 29.11.2010 року перебував на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції та 02.12.2014 року був повернутий стягувачеві на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (т.3 а.с.62-63).

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 квітня 2019 року у справі № 2-1118/09 та від 30 січня 2020 року у справі № 405/12449/13-ц.

Згідно ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час повернення виконавчого листа) передбачала, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як вбачається з інформації наданої Першим відділом ДВС у м. Чернівці, то оригінал виконавчого листа повертався попередньому стягувачу саме на підставі п.4 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» тому направлення мало б бути рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак в органах державної виконавчої служби відсутні докази направлення виконавчого документа стягувачу та докази його отримання стягувачем рекомендованим листом з повідомленням.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відсутність доказів щодо направлення чи вручення виконавчих листів стягувачу та відсутність їх на виконанні у відділі державної виконавчої служби, свідчить про факт їх втрати під час пересилання та наявність законних підстав для видачі дубліката виконавчого листа.

Безпідставними та необґрунтованими є доводи апелянтів, що єдиним належним доказом втрати виконавчого документа (поштового відправлення) є повідомлення з ДП «Укрпошта», оскільки враховуючи вищенаведене належним та допустим доказом направлення та отримання стягувачем виконавчих документів є виключно квитанція про відправлення та рекомендований лист з повідомленням про вручення, однак такі докази у Першому відділі ДВС м. Чернівці відсутні, що свідчить про втрату виконавчого листа, адже зазначений документ відсутній і у стягувачач і в органах державної виконавчої служби.

На підставі викладеного колегія суддів зазначає, що відсутність доказів направлення оригіналу виконавчого документу стягувачу та відсутність такого документу в АТ «ВТБ Банк», ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс», Першому відділі ДВС у м. Чернівці свідчить про втрату виконавчого документу органами виконавчої служби та наявність законних підстав для видачі дубліката виконавчого документа.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2020 року по справі №2-1693/10 та від 18.11.2020 року по справі №263/4331/18.

Щодо посилань в апеляційних скаргах на те, що заявник дізнався про порушення свого права 18.11.2015 року і лише зараз звернувся до суду не навівши обґрунтованих доводів поважності пропуску строку, то колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до вимог ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку повернення виконавчого листа, припинення виконавчого провадження саме орган виконавчої служби мав повідомити стягувача рекомендованим листом, що провадження з приводу боржника припинилося і виконавчий лист був повернутий, однак ТзОВ « Фінансова компанія «Поліс» не мала цієї інформації, як і попередній кредитор не була повідомлена про такі дії в передбачений законодавством спосіб, що унеможливило заявника в межах строку виконання звернутися до органів виконавчої служби з повторною заявою про відкриття виконавчого провадження, оскільки не мав інформації про припинення вчинення виконавчих дій з приводу боржника ОСОБА_1 .

Втрата органами виконавчої служби виконавчого листа та як наслідок відсутність належного повідомлення стягувачів про припинення виконавчих дій з приводу боржника, є поважними причинами строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, що узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.08.2019 року по справі №2-836/11.

Відповідно до статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц.

Отже, причини з яких стягувач пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважними та такими, що унеможливили вчасне повторне звернення з виконавчим документом до органів виконавчої служби, тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строків на пред`явлення такого документу до виконання.

Доводи апеляційної скарги про не надання судом першої інстанції належної оцінки, як наданого доказу заявника - відповіді банку та ДВС щодо відсутності у них виконавчого листа, то колегія суддів зазначає, що АТ «ВТБ Банк» чітко вказав, що виконавчий лист у нього відсутній, оскільки він не отримував даний документ в рамках виконавчого провадження тому і не міг бути переданий заявнику і враховуючи відсутність доказів щодо направлення виконавчих листів стягувачу та відсутність їх на виконанні у відділі ДВС, що підтверджено відповіддю Першого відділу ДВС у м. Чернівці, свідчить про втрату виконавчого документу.

Надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд першої інстанції, з яким погоджується і колегія суддів, встановив, що оригінал виконавчого листа №2-2253/2010 від 29.11.2010 року, який був на виконанні рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.10.2010 року є втраченим, постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу та оригінал виконавчого листа на адресу стягувача не надходили, доказів на підтвердження їх відправлення органами державної виконавчої служби не надано, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для видачі його дублікату та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до приписів ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Застосовуючи процедуру «пілотного рішення» у справі «Іванов проти України» (рішення від 15.10.2009 року, остаточне від 15.01.2010 року) Європейський суд з прав людини знову констатував, що право на суд захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п.40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), (GC), №22774/93, п.66, ECHR 1999-V). У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачене першим реченням першого пункту статті 1 Протоколу №1 (див. рішення у справі Войтенка, п.53).

Отже, виконання судового рішення це остаточна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обов`язковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є підставою для зміни чи скасування ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Ухвала суду постановлена відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для її скасування немає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 07 квітня 2021 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк