Провадження № 2-п/161/28/21
У Х В А Л А

05 квітня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

представника заявника ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 161/13796/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 21 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів. Заяву обгрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_4 не був належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи, а відтак був позбавлений можливості подати суду свої заперечення проти вимог позивача, а також докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме він має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, одна з яких є дитиною дружини відповідача від першого шлюбу, є безробітнім та вимушений орендувати житло для своєї сім`ї, оскільки власносно житла у них немає. Зазначає, що згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 грн., однак заперечує, щодо стягнення алементів в розмірі 1000 грн. на утримання колишньої дружини - ОСОБА_2 .

З наведених мотивів відповідач просить суд поновити йому строк на подання заяви про перегляд зазначеного заочного рішення та скасувати його.

В судовому засіданні представник заявника подану заяву підтримала, просила заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 21 жовтня 2020 року - скасувати.

Позивач та її представник заперечили, що скасування оспорюваного рішення, просили у задоволені заяви відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та заяву про перегляд заочного рішення, подані заявником докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

21 жовтня 2020 року Луцьким міськрайонним судом ухвалено заочне рішення у справі № 161/13796/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів. Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 в розмірі 2000 грн. та 1000 грн. аліменти на утримання ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом було встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз глави 11 ЦПК України «Заочний розгляд справи» дає підстави зазначити, що заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, лише при сукупності двох умов:

1) поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не мав можливості повідомити суду,

2) встановлення судом, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для вирішення справи.

Відсутність однієї з умов виключає можливість скасування заочного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, судова повістка про розгляд справи 21 жовтня 2020 року відповідачу ОСОБА_4 вручена не була, конверт повернувся з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідача було повідомлено про розгляд справи 21 жовтня 2020 року шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади (а.с. 25), а отже вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка в повній мірі кореспондується із приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскаржуване рішення ухвалено у відповідності до вимог ст.ст. 88, 180-183 СК України з урахуванням як матеріального так і сімейного стану платника аліментів та стягувача, а також всіх обставин справи, а сам по собі факт відсутності відповідача у судовому засіданні не є підставою для скасування ухваленого заочного рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Разом з цим, ОСОБА_4 у своїй заяві не заперечує щодо сплати аліментів на утримання сина, але заперечує щодо сплати аліментів на утримання колишньої дружини. В обґрунтування такої позиції посилається на наявність у неї нерухомого майна та отримання соціальної допомоги на дитину у розмірі 3500 грн., а також те, що у нього на утримані є неповнолітні діти від іншого шлюбу та повнолітня донька теперішньої дружини, яка не є ним усиновленою.

Суд відхиляє зазначені доводи заявника ОСОБА_4 з наступних підстав.

Дитина сторін ОСОБА_5 є дитиною з інвалідністю підгрупи «А» та має ряд захворювань, а саме: ДЦП, подвійна гемелеплагія, когнітивна недостатність, що підтверджується медичним висновком № 68 про дитину-інваліда віком до 18 років від 10.10.2016, заключенням ЛКК № 16 від 27.08.2020. У зв`язку з чим, дитина потребує постійного стороннього догляду, періодичних занять з фахівцем реабілітологом, постійного спостереження в невролога та ортопеда , забезпечення рядом технічних засобів реабілітації, а саме: ортезами, ортопедичним взуттям, кріслом колісним, вертикалі затором та партою стійкою.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 не має можливості працевлаштуватися, оскільки син сторін потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою реабілітолога центру катамнестичного спостереження Волинського дитячого територіального медичного об`єднання ОСОБА_6 від 27.08.2020.

Як випливає зі змісту ст. 88 СК України, якщо один з подружжя постійно проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду і опікується нею, він має право на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 , яка постійно проживає з сином сторін - ОСОБА_5 , який потребує постійного стороннього догляду та опікується ним у зв`язку з чим не має можливості працевлаштуватися, обґрунтувала своє право на отримання аліментів від ОСОБА_4 на своє утримання, розмір яких, визначено судом у сумі 1000 грн. є достатнім.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що у даному випадку передбачені законом підстави для скасування заочного рішення відсутні, а тому подану ОСОБА_4 заяву слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 287-288 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 161/13796/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта