Справа № 487/7979/20
Провадження № 2/487/1103/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Лагоди А.А.,

за участю секретаря судового засідання Налиснік І.А.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ часток в натурі з земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.06.2003 року відповідач є власницею 7/30 часток домоволодіння з господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.06.2003 року ОСОБА_3 була власницею 14/30 часток вищезазначеного домоволодіння. На підставі рішення Миколаївської міської ради від 21.08.2012 року № 19/45 вирішено надати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 533,0 кв.м. для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою домоволодіння. Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одержали Державний акт на право власності на земельну ділянку від 25.09.2012 року у спільну сумісну власність. Відповідно до розпорядження Миколаївського міського голови від 19.02.2016 року № 28 р. вулиця «Чигрина» була перейменована на вул.. «Пограничну». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. За життя вона залишила заповіт від 19.06.2014 року яким все належне їй майно заповіла позивачу. Остання прийняла спадщину за заповітом та одержала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.10.2020 р. № 713 на 14/30 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок. Але 06.10.2020 року нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в якій зазначила, що у зв`язку із тим, що не визначено розмір частки спадкодавиці у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку під будинком, то свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на частину земельної ділянки не може бути видано. Спадкодавиця та відповідач отримали у спільну сумісну власність земельну ділянку та володіли земельною ділянкою без визначення часток співвласників. За такого, оскільки частки у праві спільної сумісної власності між відповідачем та померлою на вказану земельну ділянку не були виділені, то позивач приймаючи у спадок 14/30 домоволодіння не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом і на частину земельної ділянки під вказаним домоволодінням та вимушена звертатися до суду із позовом про виділ частки в натурі з земельної ділянки. Сторони наразі не можуть укласти угоду про поділ (виділ в натурі) часток зі спірної земельної ділянки, оскільки однин із співвласників померла. Враховуючи наведене просить суд визначити ідеальні частки між співвласниками ОСОБА_3 - 2/3 частки та ОСОБА_2 - 1/3 частки в праві спільної власності на земельну ділянку, загальною площею 533,30 кв.м. по АДРЕСА_1 .

В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надано заяву згідно якої підтримала позовні вимоги у повному об`ємі, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю на підставі наявних доказів, що додані до позову.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, до суду надано заяву, в якій визнала позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за її відсутністю.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, матеріали справи БТІ і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.06.2003 року № 4-340, виданого Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою, відповідач ОСОБА_2 є власницею 7/30 часток домоволодіння з господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.06.2003 року № 4-346, виданого Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_3 була власницею 14/30 часток вищезазначеного домоволодіння по АДРЕСА_1 .

На підставі п.1.1 Рішення Миколаївської міської ради від 21.08.2012 року № 19/45 про вилучення, надання, передачу у власність, спільну сумісну та спільну часткову власність, надання в оренду земельних ділянок громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Заводському району м. Миколаєва, було вирішено надати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 533,0 кв.м. для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одержали Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 947423 від 25.09.2012 року у спільну сумісну власність.

Відповідно до п. 113 Розпорядження Миколаївського міського голови від 19.02.2016 року № 28 р. про перейменування об`єктів топоніміки вулиця «Чигрина» була перейменована на вул.. «Пограничну».

З матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 06.03.2020 року № НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт від 19.06.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Карцевою Н.О., яким все належне їй майно заповіла позивачу ОСОБА_1 .

Позивач прийняла спадщину за заповітом, та одержала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.10.2020 року № 713 на 14/30 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який належав за життя спадкодавиці.

Вищезазначений житловий будинок за літ. «3-1», загальною площею 60,5 кв.м.; житловою площею 36,5 кв.м.; складається з літньої кухні літ.В; гаражу літ.Г; огорож №5,6 та споруди №11. Дане також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.10.2020 року № 227022732.

06.10.2020 року приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Карцева Н.О. видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 583/02-31 в якій зазначила, що у зв`язку із тим, що не визначено розмір частки спадкодавиці у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , під вищезазначеним будинком, то свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на частину земельної ділянки не може бути видано.

Сторони наразі не можуть укласти угоду про поділ (виділ в натурі) часток зі спірної земельної ділянки, оскільки однин із співвласників ОСОБА_3 померла.

Відповідно до ст.1216 ІІК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Із роз`яснень, викладених у п. 21 Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за №7 від 16 квітня 2004 року, вбачається, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Відповідно до ч.1 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Також відповідно до ч.4, 5 ст. 89 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 158 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи те, що частки у праві спільної сумісної власності між відповідачем та померлою на вказану земельну ділянку не були виділені, позивач приймаючи у спадок АДРЕСА_2 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом і на частку земельної ділянки під вказаним домоволодінням та беручи до уваги визнання відповідачем позову та те, що такий обраний спосіб захисту своїх прав відповідає Закону позов, на думку суду, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 319, 322, 346, 372, 392, 1216, 1217, 1220, 1225, 1233 ЦК України, ст.ст. 89, 125, 128 ЗК України, ст. ст. 10, 18, 23, 76, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ часток в натурі з земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити ідеальні частки між співвласниками: ОСОБА_3 - 2/3 частки та ОСОБА_2 - 1/3 частки в праві спільної власності на земельну ділянку, загальною площею 533,30 кв. м., кадастровий номер: :03:004:0026, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст складено 07.04.2021 року.

Суддя А.А. Лагода