Справа №718/1034/20
Провадження №2/718/279/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

31.03.2021 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючої судді - Мінів О.І.

секретаря судових засідань - Анучкіної О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кіцмань цивільну справу № 718/1034/20 за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: с. Ставчани Кіцманський район Чернівецька область) про стягнення боргу за договором позики,

за участю учасників судового провадження:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,-

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач ОСОБА_1 звернувся 29.05.2020 до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, 3% річних від суми боргу за весь час прострочення, а також понесені по справі судові витрати. (а.с. 1-13).

У позові вказує, на те, що 18.07.2013 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, на підтвердження чого, позичальником надано розписку, якою підтверджено факт позики грошей у розмірі 20000 доларів США, яку відповідач зобов`язався повернути до 01.10.2017 року. Розписка написана та підписана Порушником ОСОБА_5 особисто.

На сьогоднішній день позичальник не повернув суму позики, що стало підставою для звернення до суду з позовною заявою.

З посиланням на відповідні правові норми та докази, зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням його законних прав, позивача просить суд стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики у сумі 20000 доларів США, 3% річних від суми боргу за увесь час прострочення, починаючи з 01.10.2017 року, а також витрати на правничу допомогу та сплачений судовий збір, що підтверджує відповідним розрахунком.

Представником відповідача ОСОБА_4 23.09.2020 року подано відзив на позовну заяву. У поданому відзиві вказував на те, що позовна заява ОСОБА_1 є безпідставною, зважаючи на те, що ОСОБА_2 не надавав ОСОБА_1 жодної розписки про отримання від останнього позики у розмірі 20000 доларів США, як і не отримував зазначених коштів від ОСОБА_1 . Крім того, виконаний підпис від імені ОСОБА_2 на вказаній розписці не належить останньому. Посилаючись на відповідні норми закону, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (а.с. 31-32)

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 червня 2020 року, після отримання судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи відповідача по справі, було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 15 липня 2020 року (а.с.17).

Підготовче судове засідання неодноразово відкладалося за клопотанням учасників судового процесу.

23.09.2020 року представником відповідача ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву (а.с. 31-32).

25.09.2020 року представником відповідача ОСОБА_4 подано клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи підпису відповідача на оригіналі розписки. (а.с. 37-39)

З метою проведення експертизи , позивач ОСОБА_1 надав суду оригінал розписки від 18.07.2013 року , який зберігається у нього. Сторонами також надано й інші об`єкти для дослідження експертам. (а.с. 40, 61-82)

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.12.2020 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 призначено судово-почеркознавчу експертизу з метою з`ясування чи ОСОБА_2 написано текст розписки та чи ОСОБА_2 виконано підпис в розписці. Провадження по справі зупинено. (а.с. 114-116).

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 28.01.2021, ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.12.2020 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 143-145)

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.02.2021 року провадження у справі поновлено. Підготовче судове засідання призначено на 16.02.2021 року, яке відкладене на 02.03.2021, для виклику усіх учасників судового процесу (а.с. 150)

02.03.2021 року ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 174-175)

Позиція сторін, представників сторін у судовому засіданні.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. При цьому представник пояснила, що сторони договору встановили строк повернення коштів, спочатку до 01 жовтня 2013 року, а згодом до 01.10.2017 року. ОСОБА_1 не мав наміру надавати кошти в борг на довший строк. Жодного платежу за договором позики не було проведено, а тому є всі підстави для повернення вказаної суми боргу відповідачем ОСОБА_1 та саме у тій валюті, в якій і була позика. Крім того, просить стягнути 3% річних від боргу у валюті за весь час прострочення, починаючи з 01.10.2017 року , що складає 1244 дні та становить 2044 долари США 93 центи.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Купіна В.Ю. просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Вказуючи на те, що всі твердження ОСОБА_1 є помилковими, адже ОСОБА_2 не надавав ОСОБА_1 жодної розписки про отримання позики 20000 дол.США. Згідно оригіналу розписки, кошти отримано від « ОСОБА_6 », в той час коли позов подано « ОСОБА_7 », а тому вважає, що позивач в даній справі не є позикодавцем. Також розписка не містить і інших ідентифікуючих відомостей про позикодавця (серія та номер паспорта , реєстраційний номер облікової картки платника податків). Вважає, що зміст спірної боргової розписки не доводить виникнення у позивача права майнової вимоги повернення грошових коштів і достовірно не підтверджує укладення договору позики між позивачем та відповідачем , що спростовує, на його думку, посилання позивача на нічим не підтверджену обставину отримання відповідачем у борг коштів саме від носія прізвища « ОСОБА_7 ». Відтак, вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовної заяви, не довів факту укладення договору позики, передавання та отримання певної грошової суми, відтак не довів невиконання перед ним з боку відповідача грошових зобов`язань за спірною розпискою.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Згідно наданого позивачем оригіналу розписки від 18.07.2013 року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 суму у розмірі 20000 доларів США, яку зобов`язався повернути до 01.10.2013 року. Скріплено підписом І.І. Порушник. 23.09.2016 року за погодженням з ОСОБА_1 нова дата повернення вказаної суми 01.10.2017 року. Скріплено підписом І.І. Порушник. (а.с. 40)

Згідно копії паспорта громадянина України, прізвище позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9)

Норми права, які застосував суд.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналогічні по суті висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15,від 08.06.2016 у справі №6-1103цс16 та вказівки в постанові ВСУ від 26.09.2018 у справі № 483/1953/16-ц, які відповідно до ст. 417 ЦПК України є обов`язковими для застосування іншими судами загальної юрисдикції таких норм права.

Так, відповідно до вказаних висновків Верховного Суду України, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні також виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050, ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

31.10.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18), досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду справи № 464/3790/16-ц, зробила висновки, які виклала у постанові від 16 січня 2019 року (провадження № 14-465цс18).

Так, посилаючись на вимоги ст.ст. 1046 та 1049 ЦК України Велика Палата Верховного Суду вказала, що укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми як в іноземній валюті, так в національній валюті України. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Також Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій у частині визначення 3 % річних у доларах США, оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції.

Мотиви з яких виходив суд

Судом встановлено, що 18 липня 2013 року ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000,00 доларів США, які зобов`язався повернути до 01 жовтня 2013 року. 23.09.2016 року за погодженням із ОСОБА_1 нова дата повернення вказаної суми 01.10.2017 року. З даного приводу ОСОБА_2 надав письмову розписку, яку власноруч виклав та двічі підписав . Протилежного судом не встановлено.

Оригінал даної розписки весь час зберігався в позивача ОСОБА_1 , як позикодавця та держателя даної розписки, після чого 25.09.2020 дана розписка була надана представником позивача в підготовчому засіданні для огляду та долучення до матеріалів справи на підтвердження своєї позиції. (а.с.40)

Суд не надає віри твердженням сторони відповідача, що ОСОБА_2 коштів у позивача ОСОБА_1 не позичав, через наявну описку в прізвищі позикодавця, який вказаний в розписці, оскільки вважає, що такий є обраний ним спосіб захисту з метою уникнення виконання зобов`язання.

Так, судом встановлено, що дійсно в тексті розписки позикодавець вказаний в першому випадку « ОСОБА_6 », а в другому випадку прізвище викладено як « ОСОБА_8 », однак при цьому судом враховано те, що текст розписки складено самим позичальником, ним викладався власноручно та підписувався виключно Порушником ОСОБА_9 . На підтвердження отриманих ОСОБА_2 коштів в сумі 20 000 дол.США, розписка передана позивачу та з 18.07.2013 року зберігалась в ОСОБА_1 .

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним правочином, на підтвердження якого надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми.

Таким чином суд, вважає, що наявність описки в прізвищі позикодавця в розписці не спростовує того, що саме позивач є держателем розписки на протязі всіх років з 18.07.2013 року по теперішній час, в той час коли відповідач не спростував належними та допустимими доказами зміст боргового документу, а так само і не доказав неправомірного заволодіння такою розпискою особою, яка нею володіє.

Оскільки сторона відповідача не надала суду доказів в розумінні 76-81 ЦПК України неправомірності володіння розпискою позивачем, а тому останній є правомірним володільцем зобов`язання.

Суд вважає, що зазначена розписка є належним письмовим доказом укладення між позивачем та відповідачем договору позики в указаній в ній сумі. Вона підтверджує як його укладення,так і умови договору, суму позики, дату отримання коштів в борг, зобов`язання їх повернення у визначену в ній дату; а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу, і обов`язок відповідача - виплатити позивачу зазначену суму боргу.

Разом з тим, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Отже, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав кошти ОСОБА_1 у встановлений строк не повернув, у зв`язку чим гроші підлягають стягненню на користь позивача з урахуванням 3 % річних у примусовому порядку.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 , крім переданих відповідачу в позику 20 000,00 доларів США, просив стягнути на його користь 3 % річних, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України. А виступаючи в судових дебатах, представник позивача просила суд стягнути крім основної суми позики, також 3% відсотки річних за весь час прострочення, що становить 2044 долари США 93 центи та судові витрати по справі.

Враховуючи правову позиці Великої Палати Верховного Суду у справі № 464/3790/16-ц від 16 січня 2019 року, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми боргу в іноземній валюті в розмірі 20 000 доларів США , що передбачає і нарахування 3 % річних саме із 20 000,00 доларів США.

Щодо розподілу судових витрат.

Частиною 1статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Стороною позивача надано розрахунок судових витрат по справі, який складається із витрат на правову допомогу 13000 грн. та судового збору 5865,70 грн.

ОСОБА_1 та адвокат Фодчук О.В. 12.03.2020 уклали Договір про надання правничої допомоги клієнту в судах загальної юрисдикції по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та Договір про внесення змін та доповнень №1. Як вбачається із вказаного Договору, за надання правничої допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокатові гонорар в розмірі 1000 гривень усна консультація з вивчення документів; 8000 гривень написання позову та складання інших процесуальних документів. Участь у судових засіданнях у розрахунку за одне засідання становить 800 гривень (а.с. 10-12).

Згідно Акту приймання-передачі послуг адвоката від 31.03.2021 до Договору про надання правничої допомоги від 12.03.2020, загальна тривалість наданої правничої допомоги адвокатом Фодчук О.В. у цивільній справі складає: ознайомлення з матеріалами справи та надання усної консультації щодо захисту прав клієнта у позикових правовідносинах - 2 години, вартістю 1000 грн.; написання позовної заяви та інших документів по справі 11 годин, вартістю 8000 грн.; представництво інтересів у суді 5 годин (5 засідань по 800 грн.), вартістю 4000 грн. А разом вартість становить 13 000 грн. (а.с. 200)

Відповідно до квитанції № 0107-20 від 01.07.2020 року, № 1203-20 від 12.03.2020 року, №1308-20 від 13.08.2020 року, № 3103-21 від 31.03.2021 року позивач ОСОБА_1 перерахував адвокату Фодчук О.В. за виконану роботу, грошову суму в загальному розмірі 14000 грн. (а.с. 196-199)

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Таким чином, з огляду на наведене, виходячи із вимог ст. 137 ЦПК України, та враховуючи надані представником позивача: договір про надання професійної правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, квитанція, що свідчать про оплату гонорару, а тому суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 13000 грн. було підтверджено, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача по справі.

Крім того, позивач при зверненні до суду з позовними вимогами сплатив судовий збір у сумі 5865 грн. 70 коп., враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у повному розмірі. (а.с. 1, 2)

На підставі ст.ст. 42, 61 Конституції України, керуючись ч.2 ст.625, ч.2 ст.533, 1046, ч.2 ст.1047, ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 4, 5, 10-13, 76-83, 89, 137,141,258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителя с. Ставчани Кіцманський район Чернівецька область, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , заборгованість за договором позики у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США та 3% річних від суми боргу за увесь час прострочення, починаючи з 01.10.2017 року у розмірі 2044 (дві тисячі сорок чотири) долари США 93 центи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 5865 (п`ять тисяч вісімсот шістдесят п`ять) гривень 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 13000 (тринадцять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: с. Ставчани Кіцманський район Чернівецька область.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07.04.2021 року

Суддя: О.І. Мінів