Справа № 305/481/20
Провадження по справі 2/305/131/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

судді Ємчука В.Е.

за участі : секретаря судового засідання Шемоти М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Мрія" про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договором внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася в суд з позовом до Кредитної спілки "Мрія" (далі Відповідач) про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договором внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Позов мотивує тим, що 25.11.2009 року між нею, ОСОБА_1 , як членом спілки, та Кредитною спілкою "Мрія" в особі начальника Рахівського відділення КС "Мрія" ОСОБА_2 , було укладено в письмовій формі Договір №17 про внесення внеску (вкладу) членом кредитної спілки, за яким на даний час нею внесено на депозитний рахунок спілки 45000 гривень, строком на три місяці з можливістю автоматичного продовження згідно з п. 6.4 даного договору, та з виплатою 24% щомісячно. Згідно з п. 3.3.1 договору, у випадку дострокового розірвання договору з ініціативи члена КС термін повернення грошових коштів та виплата відсотків здійснюється спілкою протягом 40 днів з моменту отримання відповідного листа (заяви) від вкладника попередивши КС за 20 днів. Вказаний внесок в загальній сумі 45000 грн, здійснені нею як вкладником, шляхом внесення грошових коштів у національній валюті готівкою в касу кредитної спілки "Мрія". Вона, як вкладник, звернулася до представника відповідача в Рахівське відділення кредитної спілки "Мрія" з письмовою заявою повернути вклад (внесок) у повній сумі у зв`язку з розірванням дії договору. Представник відповідача прийняв заяву та як виявилося через місяць зник, а телефоном безпідставно грубо та в нецензурній формі відмовив у видачі їй вкладу, чим порушив умови договору. Відповідач на свій розсуд розпоряджається її коштами, при цьому не сплачує відсотки з вересня 2015 року. Вона 11.01.2017 року повторно надіслала заяву про розірвання Договору з КС "Мрія" та безрезультатно. Кошти, які їй належать, вона не отримала по сьогодні. У зв`язку з наведеним просить стягнути з відповідача на її користь грошове стягнення в загальній сумі 65020 грн, з яких 45000 гривень грошової суми, внесеної нею готівкою в касу відповідача, 20 гривень сплаченого членського пайового внеску та 20000 гривень моральної шкоди.

Ухвалою Рахівського районного суду від 06.04.2020 року відкрито провадження за позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 14.00 год. 06 травня 2020 року, а відповідачу був наданий строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідач відзиву у визначений судом строк не подав, клопотань про розгляд справи з участю сторін також не подавав.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 12.11.2020 було передано дану справу до розгляду судді Ємчуку В.Е.

Ухвалою від 19.11.2020 було прийнято до провадження судді Ємчука В.Е. дану справу та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 09.00 год. 05.03.2021, який через неявку було відкладено на 11.30 год. 08.04.2021.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Представник КС "Мрія" повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що Відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, 25.11.2009 року між ОСОБА_1 , як членом спілки, та Кредитною спілкою "Мрія" в особі начальника Рахівського відділення КС "Мрія" ОСОБА_2 , було укладено в письмовій формі Договір №17 про внесення внеску (вкладу) членом кредитної спілки, за наслідками якого ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок спілки 45000 гривень, строком на три місяці з можливістю автоматичного продовження згідно з п. 6.4 даного договору, та з виплатою 24% щомісячно.

Відповідно до 2.2 умов Договору Відповідач зобов`язався повернути з депозитного рахунку вкладника на підставі заяви вкладника.

Згідно з п. 2.6 Договору Спілка зобов`язалася повернути Члену КС суму внеску, а також нараховані, але не сплачені проценти на Внесок, після закінчення терміну дії договору, попередивши письмово за 30 днів.

Однак, в порушення зобов`язань за договором, вклад Позивачці Відповідач не повернув.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Відповідності до статті 23 та 24 Закону України «Про кредитні спілки», вклади (внески) членів кредитної спілки на депозитні рахунки належать членам кредитної спілки на правах приватної власності. Кожен член кредитної спілки має право отримати належні йому вказані кошти

Договором передбачено строк дії договору до 25.02.2010 року (п. 1.1), однак відповідно до п. 6.4 встановлено, що при закінченні терміну дії договору, договір вважається пролонгований на той самий термін, якщо ні одна зі сторін не заявила письмово про розірвання даного договору протягом 10 днів.

Як зазначила Позивачка, вона 28.10.2015 року звернулася до Відповідача із письмовою заявою про повернення їй вкладу у повній сумі, у зв`язку з розірвання Договору. Отже, строк дії Договору закінчився.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 10.01.2017 звернулася до голови правління КС "Мрія" про повернення вкладу та пайового й вступного внеску.

Відмова кредитної спілки повернути вкладнику ОСОБА_1 кошти порушує права вкладника та умови укладеного між сторонами договору. Отже, Відповідач порушив умови договору в частині неповернення депозиту, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, тому позов ОСОБА_1 в частині повернення вкладу в сумі 45 000 гривень є підставною та підлягає до задоволення.

Що стосується вимоги Позивачки про повернення їй членського пайового внеску в сумі 20 гривень, то дана вимога до задоволення не підлягає, оскільки Позивачка, хоч і надала доказ сплати 20 гривень обов`язкового членського пайового внеску згідно з угодою №17 (квитанція до прибуткового касового ордера №15502 від 25 листопада 2009 року), однак Договір №17 про залучення внеску (Вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, не містить ні природу походження цього внеску, ні обов`язку Відповідача повернути зазначені кошти, як і не встановлено такого обов`язку Законом.

Зі змісту статті 1166 Цивільного кодексу України слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб (частина перша ст. 1167 Цивільного кодексу України). Під моральною шкодою розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.95 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Чинне законодавство встановлює, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточенням, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 абзацу 2 вказаної вище постанови, зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Поряд з цим, факт звернення до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди покладає на позивача у даній справі обов`язок довести, що зазначені ним втрати немайнового характеру не є абстрактними, а дійсно були понесені позивачем.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Так, ЦПК України встановлено процедуру визнання судом доказів наданих сторонами по справі належними та допустимими, що відповідає практиці Європейського суду з якої випливає, що конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980). Крім того, цивільним процесуальним законом забезпечена рівність, змагальність сторін та можливість реалізувати свої процесуальні права в наданні доказів в межах та в кількості, які на думку сторін можуть підтвердити або спростувати викладені у справі обставини, реалізовувати право надання сторонам правової допомоги та інші права передбачені законом. Однак, саме суд оцінює докази та керуючись діючими нормативно-правовими актами України виносить відповідне рішення, право на оскарження якого надано сторонам по справі.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто, саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції.

Позивачка не надала суду жодних доказів, які б вказували на те, що вона зазнала втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями Відповідача.

Отже, судом не встановлено в ході розгляду справи будь-яких даних, які б свідчили про заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, внаслідок якихось неправомірних дій Відповідача.

Фактичний аналіз змісту наявних у матеріалах справи доказових матеріалів свідчить про те, що Позивачка не довела факту заподіяння їй шкоди морального характеру, внаслідок зазначеної нею ситуації, в частині існування протиправної поведінки Відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою Відповідача та шкодою немайнового характеру й матеріальної шкоди, а також наявності самої моральної шкоди.

Відсутність цих обов`язкових елементів, виключає наявність складу цивільного правопорушення, за наявності якого можуть бути задоволенні вимоги про відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди.

Пункт 2 статті 268 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням того, що Позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з Відповідача слід стягнути в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області судовий збір в сумі 908 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Кредитної спілки "Мрія" м.Ужгород, набережна Незалежності, буд. 21 під. 6, оф. 2, Закарпатської області в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 45000 грн (сорок п`ять тисяч гривень) депозитного вкладу.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Кредитної спілки "Мрія", м.Ужгород, набережна Незалежності, 21 під.6 оф.2 , в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області 908 гривень (дев`ятсот вісім гривень судового збору на рахунок: отримувач коштів ГУК у Зак. обл/Рахівська тг/22030101, к

од отримувача (код за ЄДРПОУ) 37975895, б

анк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), к

од банку отримувача (МФО) 899998, р

ахунок отримувача UA0007449, к

од класифікації доходів бюджету 22030101, п

ризначення платежу *;101.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: В.Е.Ємчук