Справа № 761/8255/20
Провадження № 2/761/1712/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.,

при секретарі: Корнійчук Є.Т.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «НАСК «ОРАНТА»(), про відшкодування шкоди,

встановив:

У березні 2020 року ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (надалі - третя особа), про відшкодування шкоди. В ході розгляду цивільної справи позивачем змінено прізвище на ОСОБА_1 .

Предметом позову є стягнення 17838,57 грн. матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також 5000,00 грн. моральної шкоди.

Підставою позову є відшкодування шкоди володільцем джерела підвищеної небезпеки.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 16 січня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участі транспортних засобів позивача та відповідача. Вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу автомобіля позивача склав 60254,00 грн. Позивачем від третьої особи отримано страхове відшкодування у розмірі 52054,00 грн., а тому залишок коштів у розмірі 8200,00 просить стягнути з відповідача. Крім цього, просить суд стягнути з відповідача 9638,57 грн. витати товарної вартості внаслідок ДТП, а також покласти на відповідача вартість послуг оцінювача у сумі 1750,00 грн. Крім цього, підставою позову є наявність моральної шкоди, яку позивач оцінив у розмірі 5000,00 грн.

13 серпня 2020 року від третьої особи на адресу суду надійшли пояснення, відповідно до яких між позивачем та третьою особою 02 вересня 2019 року було укладено угоду про припинення зобов`язання переданням відступного на суму 52054,00 грн., а тому ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виконало всі свої зобов`язання перед позивачем (а.с. 70).

25 серпня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач із вимогами позову не погодився та зазначив про відсутність правових підстав для стягнення з нього 8200,00 грн. Оскільки, вказана сума повинна складати не 8200,00 грн., а 4179,66 грн., адже відповідно до звіту, вартість нанесеного позивачу матеріального збитку складає 65872,43 грн., з яких вартість відновлюваного ремонту - 56233,86 грн., а 9638,57 грн. - втрата товарної вартості. Зважаючи на наявність звіту, складеного суб`єктом оціночної діяльності, то саме його дані й потрібно брати до уваги, а не страховий акт та вартість послуг станції технічного обслуговування. Крім цього, належний позивачу автомобіль 2014 року випуску, а тому вартість матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди необхідно розраховувати без вирахування коефіцієнта фізичного зносу. А тому, різниця між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту, в розмірі 4179,66 грн. є не розміром фізичного зносу запчастин транспортного засобу, а невиплаченим страховим відшкодуванням, та повинна була б бути відшкодована за рахунок страховика, а не відповідача. Зважаючи на зазначене, вимога позивача щодо відшкодування 8200,00 грн. є безпідставною та необґрунтованою.

Крім цього, відповідач ставить під сумнів достовірність даних на підставі яких встановлено розмір величини втрати товарної вартості.

Також, відповідач зазначає про те, що оскільки постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2019 року у справі №761/4305/19 встановлено, що ОСОБА_2 є водієм ФОП « ОСОБА_5 », то й вимоги щодо стягнення майнової шкоди мають бути пред`явлені відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, за правилами якої юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків (а.с. 74 - 77).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 62).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року цивільну справу прийнято до провадження судді Саадулаєва А.І.

В судовому засіданні, яке відбулось 10 березня 2021 року позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, просив відкласти розгляд справи.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Заслухавши позицію позивача та письмові заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2019 року у справі №761/4305/19, 16 січня 2019 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault Premium», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Януто Коргого, буд. 30, в м. Києві, при зустрічному роз`їзді не врахував габарити автомобіля яким він керував, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 13.1, 14.1 ПДР України. Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 15 - 16).

Про настання страхового випадку було одразу повідомлено ПАТ «НАЦІОНАЛЬНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА», що підтверджується повідомленням про ДТП від 16 січня 2019 року, реєстраційний номер 796, із поданням заяви про страхове відшкодування (а.с. 7-10).

Протоколом (актом) огляду транспортного засобу від 19.01.2019 встановлено перелік пошкоджень отриманих автомобілем Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_3 , у результаті ДТП (а.с. 11 - 12).

Відповідно до звіту №015 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, складеного 02 лютого 2019 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності НОМЕР_4 від 15 грудня 2017 року, строком дії з 05 грудня 2017 року по 05 грудня 2020 року, за спеціальністю 1.3. «Оцінка колісних транспортних засобів», кваліфікаційне свідоцтво НОМЕР_5 від 23 вересня 2017 року), встановлено, що величина вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ, з врахуванням допусків, в межах яких відбулась оцінка, з врахуванням ПДВ 20% та інших загальнодержавних податків і зборів (обов`язкових платежів), складає 65872,43 грн., з яких 9638,57 грн. втрата товарної вартості (а.с. 29 - 30).

Відповідно до страхового акта № ОЦВ-19-32-796/1 від 11 березня 2019 року встановлено суму страхового відшкодування 37 579,92 грн. (а.с. 14). Вказана сума перерахована на рахунок ОСОБА_3 частинами 15 березня 2019 року (а.с. 17).

Однак, як вбачається з акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000156 від 04.06.2019 р. вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_3 становить 60254,00 грн. без ПДВ (а.с. 50), яка була оплачена ОСОБА_3 04 червня 2019 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №53 (а.с. 52).

Відповідно до страхового акта № ОЦВ-3Г-М-19-32-796/2 від 05 вересня 2019 року встановлено суму страхового відшкодування 14474,08 грн. (а.с. 53).

Відповідно до угоди про припинення зобов`язання переданням відступного від 02 вересня 2019 року, укладеної між позивачем та третьою особою, з метою врегулювання страхового випадку (дорожньо-транспортна пригода), що мав місце 16.01.2019 року за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/5736943 від 04.04.2018, керуючись статтею 600 Цивільного кодексу України (припинення зобов`язання переданням відступного»), уклали угоду, якою:

1. Встановили, що загальна сума страхового відшкодування, за полісом ОСЦПВВНТЗ АМ/5736943 від 04.04.2018 року за подією, що мала місце 16.01.2019, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб «Nissan Qashqai», д.р.н. НОМЕР_3 , з урахуванням франшизи складає 52 054,00 грн.

2. Частину коштів у розмірі 37579,92 грн. страховиком було сплачено 15.03.2019, іншу частину страхового відшкодування у розмірі 14474,08 грн., страховик зобов`язався сплатити потерпілій особі готівкою в строк до 13.09.2019.

3. Після сплати страховиком потерпілій особі суми, передбаченої пунктом 1 цієї угоди, сторони вважають припиненими зобов`язання страховика за полісом АМ/5736943 від 04.04.2018 щодо події, яка мала місце 16.01.2019 (а.с. 54).

Оцінка суду.

Деліктні правовідносини.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків може бути, серед іншого, завдання шкоди (збитків). Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення:

- протиправна поведінка особи;

- настання шкоди;

- причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди;

- вина завдавача шкоди.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2019 року у справі №761/4305/19, 16 січня 2019 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault Premium», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Януто Коргого, буд. 30, в м. Києві, при зустрічному роз`їзді не врахував габарити автомобіля яким він керував, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 13.1, 14.1 ПДР України. Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_5 » визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 15 - 16).

Внаслідок такої протиправної поведінки ОСОБА_2 , було завдано шкоду володільцю автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_3 . Отже, встановленими є такі елементи складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка особи, настання шкоди та причинний зв`язок.

Відповідно до частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законом встановлено презумцію вини заподіювача шкоди. Вина підтверджена постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2019 року у справі №761/4305/19, а тому наявним є такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина.

Отже, суд встановив підстави для деліктної відповідальності ОСОБА_2 за завдання шкоди володільцю транспортного засобу Nissan Qashqai», 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок ДТП.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2019 року у справі №761/4305/19 встановлено, що ОСОБА_2 є водієм ФОП « ОСОБА_5 », проте, відповідачем матеріалами справи не доведено того, що в момент настання дорожньо-транспортної пригоди відповідач виконував свої трудові (службові) обов`язки. Тому суд відхиляє посилання відповідача на те, що пред`явлення позовних вимог до нього є неправомірним.

Страхові правовідносини.

З метою захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), функціонує інститут страхування.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно із п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з пунктом 3 абзацу 1 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Як вбачається із змісту позовної заяви, третьою особою здійснено страхове відшкодування за полісом ОСЦПВВНТЗ АМ/5736943 від 04.04.2018 року за подією, що мала місце 16.01.2019, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб «Nissan Qashqai», д.р.н. НОМЕР_3 , за мінусом франшизи в розмірі 52 054,00 грн.

Суд бере до уваги посилання відповідача на те, що відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років - для інших легкових КТЗ.

Як вбачається із матеріалів справи Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_3 , 2014 року випуску, а тому значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю. У зв`язку із чим, суд погоджується із аргументом відповідача про те, що вартість матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, необхідно розраховувати без вирахування коефіцієнта фізичного зносу.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Враховуючи вказані норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування шкоди, яка не перевищує ліміту відповідальності страховика, у зв`язку із цим суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення в частині стягнення 8200,00 грн.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення втрат товарної вартості у розмірі 9638,57 грн.

Суд, надаючи оцінку доказам, що підтверджують вартість матеріального збитку, враховує саме оцінено шкоду, з урахуванням втрати товарної вартості (ВТВ) автомобіля, оскільки дана величина входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків) і складових показника ВТВ є показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-760цс15 від 16.12.2015р.

Актом виконаних робіт від 04 червня 2019 року № ОУ-0000156 підтверджено, що для відновлення попереднього стану автомобіля проведені ремонтно-фарбувальні роботи, роботи із заміни запчастин, деталей, агрегатів. Отже, нарахування ВТВ є цілком обґрунтованим.

Розмір шкоди позивача оцінений у встановленому законом порядку суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності НОМЕР_4 від 15 грудня 2017 року, строком дії з 05 грудня 2017 року по 05 грудня 2020 року, за спеціальністю 1.3. «Оцінка колісних транспортних засобів», кваліфікаційне свідоцтво НОМЕР_5 від 23 вересня 2017 року) (а.с. 48).

Відповідно до висновків вказаного звіту, встановлено, що величина вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ, з врахуванням допусків, в межах яких відбулась оцінка, з врахуванням ПДВ 20% та інших загальнодержавних податків і зборів (обов`язкових платежів), складає 65872,43 грн., з яких 9638,57 грн. втрата товарної вартості (а.с. 29 - 30).

За таких обставин, суд не приймає доводи відповідача про те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів заподіяння матеріальної шкоди.

Висновок суб`єкта оціночної діяльності про оцінку вартості (розміру матеріальної шкоди завданої власнику колісного транспортного засобу) є належним і допустимим доказом у цій справі у розумінні вимог ст.ст. 76 -78 ЦПК України, який у сукупності з іншими доказами (актом приймання виконаних робіт, квитанцією) дають суду змогу дійти висновку про наявність підстав для відшкодування матеріальної шкоди.

Окремо варто відзначити, що відшкодування втрати товарної вартості автомобіля покладається саме на заподіювача матеріальної шкоди, а не на страховика, адже в силу п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

У зв`язку із цим, вимоги позивача до відповідача про стягнення 9638,57 грн. витрати товарної вартості є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Крім цього, з відповідача підлягають стягненню 1750,00 грн., сплачених позивачем відповідно до квитанції №157 від 02 лютого 2019 року за складання звіту №015 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, складеного 02 лютого 2019 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 , яким було визначено розмір витрат товарної вартості.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, позивач зазначає про те, що участь позивача у ДТП, яке сталося з вини відповідача, збирання доказової бази у зв`язку із проведенням оцінки та систематичним відвідуванням офісу страхової компанії, а також той факт, що позивачу довелося змінити звичний ритм життя через тимчасову втрату можливості користуватися транспортним засобом завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то відповідно до статей 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення прав, а має самостійне юридичне значення.

Тобто за наявності порушення прав відшкодування моральної шкоди здійснюється в обраний спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Суд, дослідивши обставини справи, не вважає розмір моральної шкоди завищеним та, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості суд погоджується із стягненням на користь позивача 5000,00 грн. моральної шкоди.

При цьому, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до квитанції №ПН9 від 13 березня 2020 року, позивачем при зверненні до суду сплачено 840,80 грн. судового збору.

Позовні вимоги задоволені частково, а тому судові витрати в розмірі 560,40 грн. потрібно покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 11388(шістнадцять тисяч триста вісімдесят вісім)грн. 57 коп. матеріальної шкоди та 5000(п`ять тисяч) 00 коп. моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 560(п`ятсот шістдесят) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: