Постанова

Іменем України

12 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 634/285/20

провадження № 61-14052св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Дар-Надеждинська сільська рада Сахновщинського району Харківської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 22 травня 2020 року у складі судді Єрьоміна О. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Кругової С. С., Тичкової О. Ю.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Дар-Надеждинської сільської ради Сахновщинського району Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дар-Надеждинської сільської ради Сахновщинського району Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що за життя його батько ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був спадкоємцем майна своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі дублікату заповіту, виданого Дар-Надеждинською сільською радою Сахновщинського району Харківської області 09 вересня 2019 року, щодо Ѕ частки земельної частки (паю) землі, яка перебуває у колективній власності КСП «П`ятирічка» на території Дар-Надеждинської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, розміром 5,79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) належного померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0062762, виданого на підставі розпорядження Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області від 04 вересня 1996 року № 633 і зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28 листопада 1996 року за № 288.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, за життя відкрилася спадщина за заповітом, як сину покійної ОСОБА_3 .

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є його син ОСОБА_1 .

У встановлений шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що має проблеми із здоров`ям та потребує постійного лікування. Згідно з довідкою МСЕК № 0097911 він з 22 січня 2009 року мав інвалідність 3 групи, згідно з довідкою МСЕК 3 0074451 від 19 липня 2019 року має 2 групу інвалідності. Зазначені довідки підтверджують погіршення стану його здоров`я. Розлади у здоров`ї потребують постійного лікування та перебування у медичних закладах.

Постановою приватного нотаріуса Сахновщинського нотаріального округу Давиденко О. В. від 07 лютого 2020 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 22 травня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, позивач без поважних причин пропустив передбачений частиною першою статті 1270 ЦК України строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та ним не надано доказів, які свідчать про те, що ці причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення вказаних дій.

Постановою Харківського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 22 травня 2020 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що доводи ОСОБА_1 про те, що він був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини у передбачений законом строк, оскільки у нього проблеми зі здоров`ям та йому потрібне постійне лікування є недоведеними. Між тим, позивач не був позбавлений можливості надіслати заяву про прийняття спадщини поштою із нотаріальним засвідченням справжності її підпису. Жодних доказів на підтвердження існування причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини, позивачем не надано.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 22 травня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили докази поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та не правильно застосували положення статті 1272 ЦК України. Апеляційний суд необґрунтовано відхилив клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів щодо тривалої хвороби позивача. Хвороба позивача об`єктивно створила йому перешкоди для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вся увага була спрямована на її лікування.

Крім того, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що відповідач визнав позов у повному обсязі.

Разом з тим, розгляд справи без залучення заінтересованої особи до участі, а саме спадкоємця другої черги за законом ОСОБА_2 , є грубим порушенням та підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Заявник вказує, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Відзив на касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходив

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2020 року відкрито провадження у цій справі та витребувано її матеріали ізСахновщинського районного суду Харківської області.

01 грудня 2020 року справа № 634/285/20 надійшла до Верховного Суду.

Доповідачем у цій справі відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 грудня 2020 року визначено суддю Литвиненко І. В., у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Висоцької В. С., Фаловської І. М.

Відповідно до підпунктів 2.3.25 та 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України, розділу 4.2 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8 та рішень зборів суддів Касаційного цивільного суду від 03 грудня 2020 року № 10 «Про внесення змін до рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 20 травня 2019 року № 3», у справі призначено повторний автоматизований розподіл судових справ в частині зміни суддів, які не входять до складу постійної колегії суддів.

Доповідачем у цій справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Литвиненко І. В., у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Висоцької В. С., Грушицького А. І.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно дублікату свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14 лютого 2017 року ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер у віці 57 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть (виданого повторно) серія НОМЕР_2 від 05 лютого 2020 року.

Із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0062762, виданого на ім`я ОСОБА_3 , вбачається, що право у рівних Ѕ частині земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «П`ятирічка» на території Дар-Надеждинської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, розміром 5,79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) передано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва на право на спадщину за заповітом № 1368 від 10 вересня 2019 року, зміни до сертифікату датовані 29 вересня 2019 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 вересня 2019 року, посвідченого на підставі дублікату заповіту, виданого Дар-Надеждинською сільською радою Сахновщинського району Харківської області 09 вересня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 06, спадкоємцями майна, а саме права земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «П`ятирічка» на території Дар-Надеждинської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, розміром 5,79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на Ѕ частку її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на Ѕ частку її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку видано ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку не видано.

Отже, вже після смерті ОСОБА_2 у березні 2015 року, на підставі дублікату заповіту, виданого Дар-Надеждинською сільською радою Сахновщинського району Харківської області 09 вересня 2019 року, було видано 10 вересня 2019 року свідоцтво про право на спадщину за цим заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі чого був внесений запис 23 вересня 2019 року до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0062762 про те, що право у рівних Ѕ частинах земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «П`ятирічка» на території Дар-Надеждинської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, розміром 5,79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) передано ОСОБА_2 та ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Сахновщинського районного нотаріального округу Давиденко О. В. від 07 лютого 2020 року ОСОБА_4 , яка діє від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 26 грудня 2019 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском ОСОБА_1 встановленого законом строку для прийняття спадщини.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, належним чином оцінивши всі докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Зазначені позивачем обставини не перешкоджали останньому подати протягом шести місяців заяву про прийняття спадщини шляхом надіслання поштою такої заяви із нотаріальним засвідченням справжності її підпису.

Доводи касаційної скарги про те, що розгляд справи без залучення заінтересованої особи до участі, а саме спадкоємця другої черги за законом ОСОБА_2 , є грубим порушенням та підставою для скасування оскаржуваних судових рішень є безпідставним, оскільки у справі відсутні докази прийняття спадкоємцем другої черги за законом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому права спадкоємця другої черги за законом ОСОБА_2 оскаржуваними рішеннями не порушені. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Посилання у касаційній скарзі на те, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою визнання відповідачем позову, не заслуговують на увагу, оскільки згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Установивши відсутність поважних причин для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а відтак і законних підстав для задоволення позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Таким чином доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваних судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів не встановлено, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 22 травня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

А. І. Грушицький