Справа № 500/798/18
Провадження № 2/946/335/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень. Вказані позовні вимоги обґрунтовані тим, що в провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа №500/6839/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди. Відповідач ОСОБА_3 в судових засідання по вказаній справі допитувалась в якості свідка та заявила неправдиві відомості, а саме те, що офіс ОСОБА_4 знаходиться не на третьому поверсі, а на другому поверсі в офісному центрі «Дельта», за адресою: АДРЕСА_1 ; що ОСОБА_1 захопив офіс ОСОБА_4 ; що ОСОБА_5 не забрав документи про надання йому правової допомоги; що ОСОБА_3 не розписувалась замість ОСОБА_1 на заяві ОСОБА_1 до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області про закриття провадження по справі №2о-204/10, яка була зареєстрована в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області 01.03.2011 року. Вказані дій відповідача заподіяли ОСОБА_1 моральну шкоду, на підставі чого в нього виникли дуже сильні моральні страждання, які в свою чергу викликали гіпертонічний криз, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися за медичною допомогою. Моральну шкоду від протиправної поведінки відповідача ОСОБА_1 оцінює у 100000 тисяч гривень.

Крім того, заявою від 02.06.2020 року (т. 2, а.с. 4) ОСОБА_1 доповнив свої позовні вимоги та просить стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів. Вказані вимоги позивач мотивує тим, що 21.11.2019 року ОСОБА_1 дізнався від ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_3 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 одержали від ОСОБА_4 грошову винагороду у розмірі 3000 (три тисячі) доларів, при цьому ( ОСОБА_3 одержала з них 1000 доларів за виконання протиправних діянь проти ОСОБА_1 , використовуючи його залученість в судовий процес та офіційні договори з ОСОБА_4 про представлення його інтересів в суді. За договором про надання юридичної допомоги від 10.04.2010 року ОСОБА_1 співпрацював з ОСОБА_4 . За вказаним договором позивач сплатив ОСОБА_4 3000 (три тисячі) доларів у якості гонорару. За словами ОСОБА_6 частина гонорару в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів була сплачена ОСОБА_4 ОСОБА_3 за виконання проти позивача протиправних дій, які полягали в підробці підпису ОСОБА_1 на заяві від 01.03.2011 року про закриття провадження, а також підробки печаток та банківських квитанцій. Таким чином, позивач поніс матеріальні збитки у розмірі 1000 (одна тисяча) доларів. В процесі спілкування з ОСОБА_6 позивач пригадав, що саме ОСОБА_9 у 2011 році пропонував йому скористатися незаконними послугами з підробки печаток на офіційних документах та банківських квитанціях. З огляду на викладене, ОСОБА_3 могла бути залучена до процесу підробки печаток та банківських квитанцій, за що в тому числі і отримала грошову винагороду. 01.03.2011 року відповідач ймовірно підписала заяву про закриття провадження від імені позивача. Коли 01.03.2011 року ОСОБА_1 прийшов до офісу ОСОБА_4 з метою забрати свої документи, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 віднесли його заяву про закриття провадження, підписану ймовірно ОСОБА_3 .

Згідно відзиву від 23.06.2018 року (т. 1, а.с. 19) ОСОБА_3 заперечує проти задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, мотивуючи тим, що позивачем не підтверджено факт порушення його немайнових або майнових прав або наявності протиправних дій з боку відповідача. Просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Відповідно до відзиву від 26.08.2020 року (т. 2, а.с. 59) ОСОБА_3 заперечує проти задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, мотивуючи тим, що вона не отримувала від адвоката Пауна В.В. 1000 доларів США та не виконувала ніякі підробки підписів, печаток або інших документів. Про ведення адвокатом Пауном В.В. справи ОСОБА_1 та їх гонорарних відносин відповідачу нічого не відомо. Зазначає, що її свідчення в судовому засіданні від 31.01.2018 року відповідають дійсності.

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.05.2018 року було відкрите провадження по справі.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2020 року, проведеного у зв`язку із зміною спеціалізації суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Швець В.М., справу розподілено судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Присакар О.Я.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.03.2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.06.2020 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 від 28.05.2020 року про доповнення позовних вимог по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1000 доларів США .

Крім того, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.06.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду.

Також, ухвалами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.12.2020 року та 11.01.2021 року здійснено привід в судові засідання свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно рапорту працівника Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 11.01.2021 року, за вказаною в ухвалі суду адресою мешкання свідка ніхто не відкриває двері квартири, у зв`язку із чим, неможливо доставити свідка ОСОБА_6 в судове засідання.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що відповідач отримала від ОСОБА_4 1000 доларів за протиправні дії. Моральна шкода полягає в повідомленні неправдивих відомостей суду, у зв`язку із чим позивач нервувався, не спав, викликав швидку медичну допомогу та став нестриманим. Також, ОСОБА_1 в судовому засіданні відмовився від виклику свідка ОСОБА_6 , в зв`язку з неможливістю здійснити його привід.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що точно не пам`ятає на якому поверсі знаходиться офіс ОСОБА_4 та не казала, що ОСОБА_1 захопив офіс ОСОБА_4 , а зазначила, що ОСОБА_1 поводив себе як хуліган. На документах підписів ніколи не ставила та фінансових справ з ОСОБА_1 не мала. Пояснила, що не отримувала коштів від ОСОБА_4 за протиправні дії та в судовому засіданні від 31.01.2018 року надавала правдиві покази.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що відповідач сплутала поверхи офісного центру «Дельта» у зв`язку із тим, що приміщення має також підземний поверх, ОСОБА_3 не зазначала, що ОСОБА_1 захопив офіс ОСОБА_4 , документів ОСОБА_1 ніяких не надавала, прийшов чоловік та забрав ОСОБА_1 .. Крім того, зазначила, що відповідач на заявах не розписувалась замість ОСОБА_1 . Представник відповідача також зауважила, що ОСОБА_1 не звертався із заявою про вчинення відповідачем стосовно нього неправдивих свідчень. Крім того, не надано доказів моральної шкоди.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, допитавши свідків, аудіо запис від 31.01.2018 року по справі №500/6839/17, дослідивши витребувану справу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З дослідженого в судовому засіданні аудіозапису судового засідання від 31.01.2018 року по справі №500/6839/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, встановлено, що свідок ОСОБА_3 пояснила, що з кінця вересня по листопад 2010 року вона працювала у адвоката ОСОБА_4 дві або три години на день, займалась набором тексту. Зазначила, що ОСОБА_1 зайшовши до офісу попросив дати йому всі особові справи, після чого взяв стілець та сказав, що не залишить офіс. Також ОСОБА_3 зазначила, що офіс ОСОБА_4 знаходиться на другому поверсі в офісному центрі «Дельта», номер кабінету вона не пам`ятає. Зазначила, що ОСОБА_1 вимагав передати йому всі документи, однак ОСОБА_3 без ОСОБА_4 не може цього зробити. Зазначила, що займалась лише набором тексту та ніяких документів не підписувала. Пояснила, що 01.03.2011 року у ОСОБА_4 вже не працювала.

Таким чином, з дослідженого аудіозапису судового засідання вбачається, що ОСОБА_3 не зазначала, що ОСОБА_1 захопив офіс ОСОБА_4 та не зазначала, що ОСОБА_1 не забрав у ОСОБА_4 документи про надання йому правової допомоги.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що свого часу надавав ОСОБА_1 юридичні послуги, як адвокат, позивач з ним судиться з ним вже багато років. ОСОБА_3 з жовтня по листопад 2010 року допомагала йому в офісі № 315 розташованому на третьому поверсі в офісному центрі «Дельта», за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Миру, 25б. Зазначив, що ОСОБА_1 сплатив йому за послуги адвоката 10 000 (десять тисяч) гривень 48 (сорок вісім) копійок, інших коштів ОСОБА_4 від позивача не отримував. Пояснив, що ОСОБА_3 не отримувала від нього 1000 (одна тисяча) доларів США за виконання протиправних дій проти ОСОБА_1 . Зазначив, що не знає хто підписував заяву ОСОБА_1 про залишення справи без розгляду. Повідомив, що всі документи він передав ОСОБА_1 в грудні 2010 року. Зазначив, що з ОСОБА_6 він не знайомий та грошей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не давав. Пояснив, що у ОСОБА_3 позивач ніяких документів не забирав. Свідок зазначив, що в судовому засіданні від 31.01.2018 року ОСОБА_3 зазначала, що офіс ОСОБА_4 знаходиться на другому поверсі, замість третього. Однак вона могла помилятись, у зв`язку із тим, що приміщення має багато входів. Пояснив, що ОСОБА_3 не зазначала, що ОСОБА_1 захопив його офіс та в заяві від імені ОСОБА_1 не розписувалась.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що він порадив ОСОБА_1 звернутись за правовою допомогою до адвоката ОСОБА_4 . Зазначив, що коштів від ОСОБА_4 за виконання протиправних дій проти ОСОБА_1 не отримував. Зазначив, що з ОСОБА_3 він не знайомий та йому нічого не відомо про факт передачі коштів.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що він та його брат коштів від ОСОБА_4 за виконання протиправних дій проти ОСОБА_1 не отримували. Пояснив, що з ОСОБА_3 він не знайомий та йому нічого не відомо стосовно передачі коштів та підробки підпису позивача.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При цьому, згідно з пунктом 5 цієї Постанови до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджуються факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача.

Слід зазначити, що застосування принципу презумпції моральної шкоди не випливає з чинного законодавства. Загальне правило про розподіл обов`язків доказування, встановлене ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Виходячи з цього, позивач повинен факт спричинення йому відповідачем моральної шкоди.

Разом із тим, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру - немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено в судовому засіданні, справа №500/6839/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, під час розгляду якої

ОСОБА_3 допитувалась в якості свідка в даний час не розглянута, судове рішення по справі не прийнято.

Тому суд вважає, що оцінка показам свідка ОСОБА_3 буде надаватися судом під час прийняття судового рішення по справі №500/6839/17.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивачем не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надав ніяких доказів причино - наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача та його моральними стражданнями.

Таким чином, позивач не надав доказів на підтвердження факту, що покази, які надала ОСОБА_3 в судовому засіданні порушують прва позивача, позивач не надав доказівзаподіяння йому відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обґрунтував, з чого він виходив, визначаючи розмір заподіяної йому шкоди.

З наведеного вище суд вважає, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди, протиправності дій ОСОБА_3 та причинного зв`язку такої поведінки із заподіяною шкодою.

Суд не приймає в якості доказу заподіяння моральної шкоди відповідь на запит про виїзд бригади екстреної медичної допомоги від 08.02.2018 року № 37 про виклик 08.02.2018 року бригади медичної допомоги за адресою: м. Ізмаїл, вул. Б.Хмельницького, 39, діагноз: гіпертонічний криз (т.1, а.с. 8), в зв`язку з тим, що виклик бригади екстреної медичної допомоги відбувся через тривалий час після надання відповідачем показів в судовому засіданні від 31.01.2018 року, крім цього позивачем не надано доказів причино - наслідкового зв`язку між показами відповідача та діагнозом позивача.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у сумі 100000 (сто тисяч) гривень не обґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз`яснень наданих в п. п. 2, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. з наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не підтвердили факт отримання ОСОБА_3 1000 доларів США за виконання протиправних дій проти ОСОБА_1 .

Інших доказів отримання ОСОБА_3 1000 доларів США за виконання протиправних дій проти ОСОБА_1 , позивачем не було надано.

Таким чином, позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому відповідачем збитків або шкоди.

Також не надано доказів неправомірності дій відповідача та причинного зв`язку між ними та завданою шкодою.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США не обґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та адвокатом Янковською Оленою Петрівною було укладено угоду № 410 від 19.06.2018 року про надання правової допомоги за позовом про стягнення моральної шкоди, гонорарні відносини, компенсація витрат, пов`язаних з виконанням цієї угоди та інші умови врегульовані додатковою угодою (т. 1, а.с. 23).

19.06.2018 року між ОСОБА_3 та адвокатом Янковською О.П. було укладено угоду № 410 про надання правової допомоги та додаткову угоду № 410 про надання правової допомоги, згідно п. 4 додаткової угоди гонорар встановлюється відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та складає 10000 грн.

Згідно ст. 30 Закону України Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (чинного на момент укладання додаткової угоди) від 19.06.2018 року - гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до квитанції №413 від 20.06.2018 року (т. 1, а.с.24) ОСОБА_3 сплатила гонорар в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень за надання правової допомоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

ОСОБА_3 звернулась із заявою від 23.06.2018 року про відшкодування витрат на оплату правової допомоги в сумі 10000 грн. (т. 1, а.с. 22).

Адвокатом Янковською О.П. був складений детальний опис робіт за справою 500/798/18 (т.2, а.с. 115).

Між адвокатом Янковською О.П. та ОСОБА_3 був складений акт прийому здачі виконаних робіт (т. 2, ас. 112).

Згідно ч. 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,83, 95,141, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) про стягнення моральної шкоди у сумі 100000 (сто тисяч) гривень та стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), витрати на правову допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.04.2021 року.

Суддя: О.Я.Присакар