Справа № 191/1160/20
Провадження № 2/191/350/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2021 року м.Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря Яришевої Н.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,-

ВСТАНОВИВ:
17.04.2020 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області зареєстровано позовну заяву військової частини НОМЕР_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна, посилаючись на наступні обставини. Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №165 від 14.08.2017 року солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 , який прибув із Дніпропетровського ОВК м. Дніпро, з 14 серпня 2017 року був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а також взятий на всі види забезпечення, в тому числі речове. У зв`язку з цим в подальшому під час проходження військової служби відповідач був забезпечений зокрема форменим одягом за рахунок державних коштів. Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 151 від 26.07.2019 року, старшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) № 67-РС від 26.07.2019 року у зв`язку із набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання…, з 26 липня 2019 року було виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , а також ОСОБА_1 знятий з усіх видів забезпечення та його направлено для зарахування на військовий облік до Синельниківського ОМТЦК та СП Дніпропетровської області. Згідно довідки розрахунку №466 при звільненні з старшого солдата ОСОБА_1 , за речове майно, строк носіння якого не закінчився, з урахуванням зносу, підлягала утриманню сума коштів в розмірі 1758,45 грн., яку він визнав за розпискою від 11.06.2019 року, зобов`язувався її відшкодувати до 01.08.2019 року. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 26.07.2019 року №151, з старшого солдата ОСОБА_1 , згідно розрахункової платіжної відомості №258 та книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 , було утримано частково кошти в сумі 1161 грн. 30 коп., в якості відшкодування майнової шкоди за речове майно, строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу. 19.02.2020 року позивачем направлено на адресу відповідача пропозицію досудового врегулювання спору, яка до теперішнього часу не виконана. За таких обставин, оскільки відповідач після звільнення з військової служби не відшкодував у повному обсязі кошти за видані йому предмети речового майна, строк носіння яких не закінчився (з урахуванням зносу), у сумі 597 грн. 15 коп., позивач просив стягнути на свою користь вказані кошти, а також сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп.

У судове засідання представник позивача не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги військова частина підтримує у повному обсязі.

Відповідач, будучи обізнаним про розгляд даної справи, у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №354 від 14.08.2017 року старший солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 , був призначений на посаду обслуги кулеметного взводу роти вогневої підтримки 2 парашутно- десантного батальйону, який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зарахований до списків особового складу та всі види забезпечення з 14 серпня 2017 року (а.с. 8).

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування.

Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 151 від 26.07.2019 року ОСОБА_1 був звільнений з військової служби наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) № 67-РС від 26.07.2019 року у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади), вважати таким, що справи та посаду здав 26 липня 2019 року, і з цієї ж дати виключений із списків особового складу частини, знятий з усіх видів забезпечення, направлений на військовий облік до Синельниківського ОМТЦК та СП Дніпропетровської області (а.с.9).

Згідно з пп.«е» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04.04.2006 року контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади;
Відповідно до п. 4 Розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 232 від 29.04.2016, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Під час виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з ОСОБА_1 було наказано утримати грошові кошти за речове майно у сумі 1758,45 грн, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.07.2019 року №151, але відповідно до книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 (форма 35) було утримано частково кошти в сумі 1161,30 грн., в якості відшкодування майнової шкоди за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу, тому згідно довідки №17, вбачається, що у військовій частині НОМЕР_1 за солдатом ОСОБА_1 рахується дебіторська заборгованість за недонос речового майна на суму 597 грн. 15 коп.

Таким чином, з нарахованої ОСОБА_1 під час звільнення з військової служби заборгованості за недонос речового майна у загальному розмірі 1758 грн. 45 коп. з відповідача було утримано 1161 грн. 30 коп., а отже заборгованість у сумі 597 грн. 15 коп. залишилася не відшкодованою.

Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995 (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами (п. 1). Так, за шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.

Згідно з п. 2 цього Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршення або зниження його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкової виплати. Військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зважаючи на ті обставини, що відповідач був звільнений з військової служби у запас за пп. «е» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме через службову невідповідність, позивач має право на утримання з відповідача вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позаяк судом було встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 , після його виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , не було відшкодовано в повному обсязі вартість виданих йому предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився (з урахуванням зносу), на суму 597 грн. 15 коп., суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача зазначені кошти на відшкодування завданої майнової шкоди у вказаному розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, а позивачем були понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102 грн, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат у розмірі 2102 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Гвардійське, код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) майнову шкоду в сумі 597 (п`ятсот дев`яносто сім) грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Гвардійське, код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), судовий збір у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: А. В. Твердохліб