Номер провадження: 22-ц/813/5905/21
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Дришлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про визнання договорів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про застосування зустрічного забезпечення.

14 грудня 2020 року надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» Шепітка Г.І., згідно якої просили застосувати заходи зустрічного забезпечення позову по даній справі шляхом внесення позивачем на депозитний рахунок суду грошових коштів у сумі 100 000,00 грн.

В обґрунтування клопотання посилались на те, що позивач у порушення п.1 ч.3 ст.154 ЦПК України не надав відомостей про свій майновий стан та можливості відшкодування збитків відповідачу, спричинених через забезпечення позову у випадку відмови у позові. Посилались на те, що майновий стан позивача, ОСОБА_1 , так і характер його поведінки свідчать, що він не в змозі буде виконати рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Так, згідно відомостей, наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, усе майно, яким володів, або володіє ОСОБА_1 було передано у забезпечення виконання ним фінансових зобов`язань та у подальшому ставало предметом численних судових розглядів, у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань та оспорюванням ним укладених договорів.

Представником також зазначено, що окрім спірного майна в рамках даної цивільної справи, ОСОБА_1 належала лише квартира АДРЕСА_1 , яка також була передана в забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитними договорами, однак після набрання чинності рішенням суду за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 проти ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки, вказана квартира була продана, що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу.

У такий спосіб рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 червня 2011 року, яким солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором від 14.02.2007 року у розмірі 82 6561 грн. 91 коп., за кредитним договором від 12.04.2007 року в розмірі 1 288 336 грн. 78 коп. залишилось без виконання, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було вчинено дії направлені на відчуження майна, раніше переданого в забезпечення виконання їх зобов`язань.

Іншого майна у ОСОБА_1 не було і наразі немає, останній офіційно не працевлаштований та не має стабільного прибутку.

Крім цього, за період користування квартирою АДРЕСА_2 ОСОБА_1 заборгував 19 050,11 грн. за спожиті користувачами квартир комунальні послуги та 16 860,23 грн. у квартирі АДРЕСА_3 .

При цьому, квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 не використовувались ОСОБА_1 для власного проживання, про що зокрема свідчать примітки, про оформлення особових рахунків на інших, окрім ОСОБА_1 , осіб.

За таких обставин слід зазначити, що характер поведінки позивача, свідчить про те, що оформлення кредитних договорів щодо спірних квартир відбулось без наміру повертати взяті кредитні кошти, а об`єкти іпотек тривалий час використовуються позивачем у тому числі з метою ймовірно отримання прибутку.

Крім того, як вбачається із характеру поведінки позивача, за наявності технічних можливостей він схильний до вчинення дій, направлених на неможливість виконання рішення суду в частині стягнення з нього грошових коштів.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року клопотання представника ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» Шепітка Г.І. про зустрічне забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсиббанк», ПАТ «Дельта банк», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» про визнання договорів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Застосовано зустрічне забезпечення позову та зобов`язати ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , внести на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. (. В іншій частині відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення зустрічного позову, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково вказав, що ОСОБА_1 не має майна, що вони з дружиною продали квартиру, яка була передана в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язання; судом першої інстанції не враховано, що накладання арешту на нерухоме майно не дозволяє відповідачу розпорядитись майном, продати або подарувати його, однак відповідач має право користуватись майно, у тому числі і здавати його в оренду.

Короткий зміст відзиву АТ «Укрсиббанк».

У відзиві АТ «Укрсиббанк» зазначає, що застосовані судом першої інстанції заходи зустрічного забезпечення є співмірними із застосованими судом заходами забезпечення позову, а саме: арешт судом накладено на дві квартири, вартість яких значно перевищує застосовані судом заходи зустрічного забезпечення, тому ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Короткий зміст відзиву ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

У відзиві ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» зазначає, що судом першої інстанції були враховані норми чинного законодавства, фактичні обставини по справі та прийнято законне судове рішення про застосування зустрічного забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом, а тому на підставі наведеного просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У вказаній цивільній справі апеляційна скарга подана на ухвалу про зустрічне забезпечення (п. 5 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), а тому апеляційну скаргу буде розглянуто без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 08 квітня 2021 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, ухвалюючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що стаття 154 ЦПК України передбачає, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

При розгляді клопотання судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно відомостей, наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, усе майно, яким володів, або володіє позивач ОСОБА_1 було передано у забезпечення виконання ним фінансових зобов`язань та у подальшому ставало предметом численних судових розглядів, у зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань та оспорюванням ним укладених договорів.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 червня 2011 року солідарно стягнено з ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором від 14.02.2007 року у розмірі 826 561 грн. 91 коп., за кредитним договором від 12.04.2007 року в розмірі 1 288 336 грн. 78 коп.

ОСОБА_1 належала квартира АДРЕСА_1 , однак вона була передана в забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитними договорами, а після набрання законної сили рішення суду за позовом ОСОБА_2 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки, вказана квартира була продана, що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу.

За таких обставин, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 червня 2011 року, яким солідарно стягнено з ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.02.2007 року у розмірі 826 561 грн. 91 коп., за кредитним договором від 12.04.2007 року в розмірі 1 288 336 грн. 78 коп. залишилось без виконання, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було вчинено дії направлені на відчуження майна, раніше переданого в забезпечення виконання їх зобов`язань.

Іншого майна у ОСОБА_1 немає, останній офіційно не працевлаштований, докази наявності стабільних доходів матеріали справи не містять, що також підтверджено в засіданні представником позивача.

Також суд першої інстанції вірно прийняв до уваги факт, що представником відповідача наданий попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат відповідача, за яким у процесі розгляду справи ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» понесе витрати на професійну правничу допомогу на 60 000 (шістдесят тисяч) гривень (36 000 грн., пов`язаних із підготовкою адвоката до участі у цивільній справі та щонайменше 18 000 грн., із розрахунку 3 (трьох) судових засідань).

Також судом першої інстанції правильно взято до уваги, що окрім витрат на професійну правничу допомогу відповідач може понести й інші збитки у зв`язку із забезпеченням позову, шляхом накладання арешту на майно, зокрема позбавлення можливості отримувати прибуток від здачі майна в оренду, в той же час зобов`язаний сплачувати кошти, пов`язані із утриманням майна (комунальні послуги,) та забезпечувати підтримання його приміщення у придатному стані, у тому числі, з метою відновлення постачання комунальних послуг, які припиненні у зв`язку з наявністю заборгованості, та в повному обсязі можливості використовувати квартиру у зв`язку з забезпеченням позову, оскільки у зворотному випадку, після настання морозів відсутність теплопостачання призведе до незворотного пошкодження мережі комунікацій в квартирах.

Згідно до ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Враховуючи обставини справи та підстави заяви, оцінюючи наявні у матеріалах цивільної справи докази, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви.

Щодо посилань на те, що за період користування квартирою АДРЕСА_2 позивач заборгував 19 050,11 грн. за спожиті користувачами квартир комунальні послуги та 16860,23 грн. у квартирі АДРЕСА_3 , що підтверджується наданими представником ОСОБА_5 до клопотання відомостями щодо заборгованості ОСОБА_1 з комунальних послуг щодо кв. ІНФОРМАЦІЯ_1 та АДРЕСА_5 ., то суд першої інстанції правильно погодився з думкою представника позивача що відповідач не позбавлений права на стягнення такої заборгованості у судовому порядку і ця підстава не пов`язана з позовними вимогами.

Враховуючи предмет позову та захід забезпечення позову, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2020 року, зважаючи на наданий представником відповідача попередній розрахунок судових витрат, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що є достатні підстави, визначені ч.ч.1-3 статті 154 ЦПК України, та підстави щодо існування можливого розміру збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову, тому клопотання представника відповідача про зустрічне забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, та вірно вважав за можливе зобов`язати ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.).

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частин першої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зазначена норма ЦПК узгоджується зі змістом Принципу 8 Принципів попередніх і забезпечувальних заходів в міжнародному цивільному процесі, прийнятих Асоціацією міжнародного права у 1996 році: суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті відмови у позові. При вирішенні питання про гарантії суд повинен враховувати можливості позивача відповісти на вимогу про відшкодування збитків.

Таким чином, метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. На відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично цей інститут права зберігає існуючий status quo між сторонами до ухвалення рішення суду по суті спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії».

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак стороною позивача не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, викладених в апеляційній скарзі.

Також судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Питання про зустрічне забезпечення розглянуто по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 08 квітня 2021 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький