Провадження №2-з/522/170/21
У Х В А Л А

про забезпечення позову

06 квітня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Смоковій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про визнання право іпотеки нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 17.08.2020 року звернувся з позовною заявою представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про визнання право іпотеки нерухомого майна.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.08.2020 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.10.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

05.04.2021 року представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 27422926. В обгрунтуванні заяви зазначено, що 21.06.2006 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір №014/0054/74/57488 на підставі якого ОСОБА_1 отримав від кредитора грошові кошти у розмірі 297 000,00 доларів США строком до 21.06.2006 року. В забезпечення виконання зобов`язання було укладено договір іпотеки, яким передано в іпотеку майнові права на квартиру АДРЕСА_2 . 22.12.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір відступлення прав за договорами іпотеки, в тому числі і за договором іпотеки від 21.06.2006 року. 22.12.2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення прав за договорами іпотеки, в тому числі і за договором іпотеки від 21.06.2006 року. ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло прав іпотекодержателя відносно договору іпотеки від 21.06.2006 року, яким передано майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , яка на момент укладення договору будувалась на адресою: АДРЕСА_4 . Заявник вважає, що на квартиру АДРЕСА_1 , потрібно накласти арешт, оскільки вказане майно може зникнути з огляду на наступне. Вказана в договорі іпотеки від 21.06.2006 року адреса квартири АДРЕСА_3 є будівельною та була змінена після введення будинку в експлуатацію. 21.01.2008 року будинок розташований за адресою: АДРЕСА_4 , прийнято в експлуатацію. Зазначеному будинку було приєвоєно поштову адресу АДРЕСА_5 . Позичальник порушуючи вимоги п. 3.3.1., 3.3.2. Договору іпотеки від 21.06.2006 року, не повідомив іпотекоржателя про введення в експлуатацію квартири, не надали документи для оформлення змін до договору іпотеки і реєстрації обтяження предмету іпотеки. Заявник зазначає, що у разі ухвалення рішення суду на користь позивача існує реальна можливість продажу відповідачем майна, що є предметом договору іпотеки. З метою забезпечення позову звернувся до суду із вказаною заявою про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце повідомлялись належним чином, причин не явки не повідомили.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши додані до заяви документи та матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.1 ст.149 ЦПК України.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується,зокрема,накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Суд вбачає, що предметом спору є визнання за ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» право іпотеки нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки від 21 червня 2021 року.

З огляду на викладене, зважаючи на предмет та підстави позову, а також надані до клопотання докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання представника позивача та вважає за можливе накласти арешт на спірну квартиру з метою запобігання невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому суд вважає, що таке забезпечення позову не порушує принципів змагальності та процесуальної рівності сторін. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачам.

Із урахуванням ч.7 ст.153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав вимагати від позивачів зустрічного забезпечення, оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч.3 ст.154 ЦПК України, відсутні.

При забезпеченні позову суддя бере до уваги те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання майбутнього рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 149-153, 157, 258-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про визнання право іпотеки нерухомого майна - задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 27422926.

Копії ухвали для виконання направити учасникам справи для відома.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання три роки.

Ухвала суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом (ч.1ст. 157 ЦПК України).

Суддя Д.Ю. Донцов