Справа № 766/5338/21
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні доказів до подання позову

07.04.2021 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді Єпішина Ю.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позову,

ВСТАНОВИВ:

02.04.2021 року ОСОБА_1 подала заяву в порядку ст.116 ЦПК України, в якій просила забезпечити докази до подання позовної заяви шляхом витребування у державного нотаріуса Другої Херсонської державної нотаріальної контори Новосельської О.В. спадкової справи ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер у спадковому реєстрі 67131254, номер у нотаріуса 70/2021.

В обґрунтування заяви зазначає, що вона є спадкоємицею за заповітом, після смерті ОСОБА_2 . Заповіт було складено ОСОБА_2 16 лютого 2010 року та посвідчений Семенихіною В.І., державним нотаріусом Другої херсонської державної нотаріальної контори. У травні 2018 року ОСОБА_2 поїхала погостити до своєї сестри ОСОБА_3 до Російської Федерації, за станом здоров`я повернутися до України не змогла. Заявник тримала зв`язок з ОСОБА_2 в телефонному режимі. Протягом останніх восьми місяців на телефоні дзвінки ОСОБА_2 перестала відповідати на телефонні дзвінки. Враховуючи вік ОСОБА_2 у заявника з`явилася підозра про її смерть, внаслідок чого у березні 2021 року вона звернулася до нотаріальної контори де дізналася про відкриття спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 . Другою Херсонською державною нотаріальною конторою. При зверненні 30.01.2021 року до нотаріальної контори заявнику стало відомо, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Російської Федерації, спадкова справа заведена на підставі заяви спадкоємця за законом, яка була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заявнику було надано роз`яснення, що з врахуванням дати смерті спадкодавця нею було пропущено строк для прийняття спадщини, але за поважності причин його пропуску, може бути за судовим рішенням наданий додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Матеріали спадкової справи та інші документи пов`язані із заведеною спадковою справою можуть бути надані лише особі, яка пред`явила свідоцтво про смерть, а також на вимогу суду. Заявник не має свідоцтва про смерть ОСОБА_2 і отримати його дублікат не має можливості, оскільки факт смерті зареєстрований іншою державою.

Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Відповідно до ч.1- 3ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Згідно вимог п.п. 4, 5 ч. 1ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).

Аналіз норм права, що регулюють порядок вирішення вказаного питання, дає можливість зробити висновок про те, що задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд має пересвідчитися в тому, що у особи, яка бере участь у справі є складнощі в отриманні документів, тобто об`єктивної неможливості одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто, через обставини, які перешкоджають такому поданню. Ці складнощі можуть мати юридичний та фактичний характер. Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержанню та поданню доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, коли, незважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося.

Крім того, основною складовою обґрунтованості заяви про витребування доказів необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Така позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 02 травня 2019 року у справі №3д/9901/2/19 при вирішенні питання про забезпечення доказів.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції формально застосував лише загальні норми статей ЦПК України, якими передбачено розгляд заяви про забезпечення доказів, та фактично не навів в оскаржуваній ухвалі мотиви прийнятого рішення, не обґрунтував існування реальної загрози знищення чи втрати доказів, що унеможливить їх отримання в майбутньому. Розглянувши клопотання, суд не звернув уваги на те, що в поданій заяві про забезпечення доказів заявником взагалі не наводяться доводи, які свідчать не лише про неможливість отримання доказів, а й про ризик втрати чи знищення витребуваних доказів.

За положеннями ЦПК України слід відрізняти такі процесуальні дії як: забезпечення та витребування доказів (ч. 4 ст. 84 ЦПК України).

Для вирішення питання про забезпечення доказів, зокрема, і до подання позовної заяви, слід враховувати положення ст. 116 ЦПК України, а саме те, що така процесуальна дія може бути вчинена судом, якщо припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. В інших випадках витребування доказів можливе у разі неможливості учасника самостійно надати докази, однак на іншій процесуальній стадії, а саме після відкриття провадження у справі.

Звернення до суду з відповідною заявою про забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, це не лише спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати має ґрунтуватися на об`єктивних фактах. Тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, судом не встановлено.

З огляду на наведене та, з урахуванням наданих матеріалів справи, відсутні підстави вважати, що витребувана спадкова справа може бути втрачена, а відтак відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення доказів в порядку ст.116 ч.1 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Ю.М.Єпішин