КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/3079/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Київ Справа 757/6169/18-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнет» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року, ухвалене у складі судді Ільєвої Т.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські медійні системи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнет», Товариства з обмеженою відповідальністю «Картель», ОСОБА_2 , Громадської організації «Єдиний союз патріотів України» про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недійсною та її спростування,

встановив:

05 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою до ОСОБА_2 , ПрАТ «Картель», ТОВ «Українські медійні системи», ТОВ «Укрнет» та Громадської організації «Єдиний союз патріотів України» про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання поширеної інформації недостовірною та спростування такої інформації.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на інтернет-порталі новин ІНФОРМАЦІЯ_2 (ПрАТ «Картель») за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 та інтернет-порталі ІНФОРМАЦІЯ_12 (ТОВ «Українські медійні системи») за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 було розміщено інтерв`ю ОСОБА_2 під назвою « ОСОБА_3 : ОСОБА_4 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні злочини», в якому було розміщено недостовірну та негативну інформацію щодо ОСОБА_1 , а саме: « ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії» (заголовок публікації); «Згодом, коли вже щодо ОСОБА_5 і його оточення почали відкривати кримінальні справи, «рикошетом прилетіло» багатьом учасникам добробатів, зокрема, і мені. Через колишні зв`язки з ОСОБА_5 і його командою. Хоча ніякої участі у їхніх кримінальних діях я не брав»; «Підозрюю, що це особиста помста з боку ОСОБА_5 та його людей. Адже я тоді вийшов на прес-конференцію, де розповів, чим вони займаються: рейдерські захоплення, викрадення людей, вимагання грошей»; «Справа в тому, що в оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії»; «Знаючи трохи цю політичну кухню, розумію звідки ростуть ноги «чорної кампанії» проти мене ... А далі ситуацію вирішили використати люди, пов`язані з ОСОБА_5 . І він особисто».

Поширена інформація є недостовірною, оскільки у вересні 2017 року Генеральна прокуратура України зняла всі звинувачення з ОСОБА_1 через відсутність доказів по всіх пред`явлених ОСОБА_1 епізодах та закрила провадження по вказаних кримінальних провадженнях. На підтвердження факту, що поширена інформація є недостовірною позивачем надано постанову про закриття кримінального провадження від 22.09.2017 року, постанову про закриття кримінального провадження від 11.09.2017 року, довідку про відсутність судимості від 17.01.2018 року.

Така інформація є негативною для позивача, оскільки створює негативні наслідки для нього у вигляді приниження позитивної соціальної оцінки в очах оточуючих, а також приниження суспільної оцінки його ділових і професійних якостей, здобутих протягом багатьох років.

Враховуючи формулювання використаних при поширенні інформації тверджень, поширена недостовірна інформація є фактичним твердженням. Негативний характер поширеної інформації та її вираження у формі фактичного твердження підтверджується висновком експерта Державного підприємства «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України» №056/37 від 01 лютого 2018 року.

Таким чином, на думку позивача, відповідачі поширили недостовірну інформацію, яка містить фактичні твердження та підлягає спростуванню, у зв`язку з чим просив визнати інформацію, поширену відносно позивача ОСОБА_2 , Приватним акціонерним товариством «Картель», Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські медійні системи», Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрнет» та Громадською організацією «Єдиний союз патріотів України» недостовірною та спростувати таку інформацію шляхом розміщення на інтернет-порталах відповідачів відповідних повідомлень із спростуванням.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року позов задоволено.

Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, яка висловлена ОСОБА_2 та Громадською організацією «Єдиний союз патріотів України», від імені якої діє ОСОБА_2 , під час надання ОСОБА_2 інтерв`ю ІНФОРМАЦІЯ_1 на інтернет-порталі новин ІНФОРМАЦІЯ_2, яке належить ПрАТ «Картель» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 та інтернет-порталі ІНФОРМАЦІЯ_12, яке належить ТОВ «Українські медійні системи» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 , щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії» та поширена ТОВ «Укрнет» шляхом поширення посилань на недостовірну інформацію через власний Інтернет-портал про те що:

« ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії» (заголовок публікації);

«Згодом, коли вже щодо ОСОБА_5 і його оточення почали відкривати кримінальні справи, «рикошетом прилетіло» багатьом учасникам добробатів, зокрема, і мені. Через колишні зв`язки з ОСОБА_5 і його командою. Хоча ніякої участі у їхніх кримінальних діях я не брав»;

«Підозрюю, що це особиста помста з боку ОСОБА_5 та його людей. Адже я тоді вийшов на прес-конференцію, де розповів, чим вони займаються: рейдерські захоплення, викрадення людей, вимагання грошей»;

«Справа в тому, що в оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії»;

«Знаючи трохи цю політичну кухню, розумію звідки ростуть ноги «чорної кампанії» проти мене ... А далі ситуацію вирішили використати люди, пов`язані з ОСОБА_5 . І він особисто».

Зобов`язано ОСОБА_2 в строк не пізніше десяти календарних днів з дати набрання законної сили судового рішення у даній цивільній справі, спростувати висловлену ОСОБА_2 під час надання ОСОБА_2 інтерв`ю ІНФОРМАЦІЯ_1 року вищевказану недостовірну інформацію шляхом оголошення у найближчому публічному виступі ОСОБА_2 на телебаченні, прес-конференції, брифінгу чи іншому публічному заході за участі засобів масової інформації, повідомлення наступного змісту:

«Мною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено неправдиву інформацію стосовно ОСОБА_1 . Заявляю, що згідно з рішенням суду, є недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності інформація про те, що: « ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії» (заголовок публікації); «Згодом, коли вже щодо ОСОБА_5 і його оточення почали відкривати кримінальні справи, «рикошетом прилетіло» багатьом учасникам добробатів, зокрема, і мені. Через колишні зв`язки з ОСОБА_5 і його командою. Хоча ніякої участі у їхніх кримінальних діях я не брав»; «Підозрюю, що це особиста помста з боку ОСОБА_5 та його людей. Адже я тоді вийшов на прес-конференцію, де розповів, чим вони займаються: рейдерські захоплення, викрадення людей, вимагання грошей»; «Справа в тому, що в оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії»; «Знаючи трохи цю політичну кухню, розумію звідки ростуть ноги «чорної кампанії» проти мене ... А далі ситуацію вирішили використати люди, пов`язані з ОСОБА_5 . І він особисто».

Зобов`язано ПрАТ «Картель» в строк не пізніше десяти календарних днів з дати набрання законної сили судового рішення у даній цивільній справі, спростувати висловлену ОСОБА_2 під час надання ОСОБА_2 інтерв`ю ІНФОРМАЦІЯ_1 вищевказану недостовірну інформацію, шляхом розміщення на інтернет-ресурсі ІНФОРМАЦІЯ_5 який належить Приватному акціонерному товариству « ІНФОРМАЦІЯ_6 », повідомлення наступного змісту:

« ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено неправдиву інформацію стосовно ОСОБА_1 . Заявляємо, що згідно з рішенням суду, є недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності інформація про те, що: « ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії» (заголовок публікації); «Згодом, коли вже щодо ОСОБА_5 і його оточення почали відкривати кримінальні справи, «рикошетом прилетіло» багатьом учасникам добробатів, зокрема, і мені. Через колишні зв`язки з ОСОБА_5 і його командою. Хоча ніякої участі у їхніх кримінальних діях я не брав»; «Підозрюю, що це особиста помста з боку ОСОБА_5 та його людей. Адже я тоді вийшов на прес-конференцію, де розповів, чим вони займаються: рейдерські захоплення, викрадення людей, вимагання грошей»; «Справа в тому, що в оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії»; «Знаючи трохи цю політичну кухню, розумію звідки ростуть ноги «чорної кампанії» проти мене ... А далі ситуацію вирішили використати люди, пов`язані з ОСОБА_5 . І він особисто».

Зобов`язано ТОВ «Українські медійні системи» в строк не пізніше десяти календарних днів з дати набрання законної сили судового рішення у даній цивільній справі, спростувати висловлену ОСОБА_2 під час надання ОСОБА_2 інтерв`ю ІНФОРМАЦІЯ_1 року вищевказану недостовірну інформацію, шляхом розміщення на інтернет-ресурсі ІНФОРМАЦІЯ_7 який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські медійні системи», повідомлення наступного змісту:

« ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено неправдиву інформацію стосовно ОСОБА_1 . Заявляємо, що згідно з рішенням суду, є недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності інформація про те, що: « ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії» (заголовок публікації); «Згодом, коли вже щодо ОСОБА_5 і його оточення почали відкривати кримінальні справи, «рикошетом прилетіло» багатьом учасникам добробатів, зокрема, і мені. Через колишні зв`язки з ОСОБА_5 і його командою. Хоча ніякої участі у їхніх кримінальних діях я не брав»; «Підозрюю, що це особиста помста з боку ОСОБА_5 та його людей. Адже я тоді вийшов на прес-конференцію, де розповів, чим вони займаються: рейдерські захоплення, викрадення людей, вимагання грошей»; «Справа в тому, що в оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії»; «Знаючи трохи цю політичну кухню, розумію звідки ростуть ноги «чорної кампанії» проти мене ... А далі ситуацію вирішили використати люди, пов`язані з ОСОБА_5 . І він особисто».

Заборонено ПрАТ «Картель» поширювати шляхом розміщення на інтернет-ресурсі ІНФОРМАЦІЯ_5 який належить ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », висловлену ОСОБА_2 під час надання ОСОБА_2 інтерв`ю ІНФОРМАЦІЯ_1 року інформацію, а саме:

« ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії» (заголовок публікації);

«Згодом, коли вже щодо ОСОБА_5 і його оточення почали відкривати кримінальні справи, «рикошетом прилетіло» багатьом учасникам добробатів, зокрема, і мені. Через колишні зв`язки з ОСОБА_5 і його командою. Хоча ніякої участі у їхніх кримінальних діях я не брав»;

«Підозрюю, що це особиста помста з боку ОСОБА_5 та його людей. Адже я тоді вийшов на прес-конференцію, де розповів, чим вони займаються: рейдерські захоплення, викрадення людей, вимагання грошей»;

«Справа в тому, що в оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії»;

«Знаючи трохи цю політичну кухню, розумію звідки ростуть ноги «чорної кампанії» проти мене ... А далі ситуацію вирішили використати люди, пов`язані з ОСОБА_5 . І він особисто».

Заборонено ТОВ «Українські медійні системи» поширювати шляхом розміщення на інтернет-ресурсі ІНФОРМАЦІЯ_7 який належить ТОВ «Українські медійні системи», висловлену ОСОБА_2 під час надання ОСОБА_2 інтерв`ю ІНФОРМАЦІЯ_1 року інформацію, а саме:

« ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії» (заголовок публікації);

«Згодом, коли вже щодо ОСОБА_5 і його оточення почали відкривати кримінальні справи, «рикошетом прилетіло» багатьом учасникам добробатів, зокрема, і мені. Через колишні зв`язки з ОСОБА_5 і його командою. Хоча ніякої участі у їхніх кримінальних діях я не брав»;

«Підозрюю, що це особиста помста з боку ОСОБА_5 та його людей. Адже я тоді вийшов на прес-конференцію, де розповів, чим вони займаються: рейдерські захоплення, викрадення людей, вимагання грошей»;

«Справа в тому, що в оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії»;

«Знаючи трохи цю політичну кухню, розумію звідки ростуть ноги «чорної кампанії» проти мене ... А далі ситуацію вирішили використати люди, пов`язані з ОСОБА_5 . І він особисто».

Заборонено ТОВ «Укрнет» здійснювати на власному Інтернет-порталі ІНФОРМАЦІЯ_8 поширення посилань на інформацію відносно ОСОБА_1 , яка була висловлена та поширена ОСОБА_2 під час надання ним інтерв`ю ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме:

« ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії» (заголовок публікації);

«Згодом, коли вже щодо ОСОБА_5 і його оточення почали відкривати кримінальні справи, «рикошетом прилетіло» багатьом учасникам добробатів, зокрема, і мені. Через колишні зв`язки з ОСОБА_5 і його командою. Хоча ніякої участі у їхніх кримінальних діях я не брав»;

«Підозрюю, що це особиста помста з боку ОСОБА_5 та його людей. Адже я тоді вийшов на прес-конференцію, де розповів, чим вони займаються: рейдерські захоплення, викрадення людей, вимагання грошей»;

«Справа в тому, що в оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії»;

«Знаючи трохи цю політичну кухню, розумію звідки ростуть ноги «чорної кампанії» проти мене ... А далі ситуацію вирішили використати люди, пов`язані з ОСОБА_5 . І він особисто».

Стягнуто на користь ОСОБА_1 в рівних долях з ОСОБА_2 , ПрАТ «Картель», ТОВ «Українські медійні системи», ТОВ «Укрнет» та Громадської організації «Єдиний союз патріотів України» судові витрати по 5026 грн. 73 коп.

Не погоджуючись з рішенням, в.о. генерального директора ТОВ «Укрнет» - Близнюченко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині, що стосується ТОВ «Укрнет», та ухвалити нове рішення, яким скасувати пункт 8 резолютивної частини рішення, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що надані позивачем докази є паперовою копію електронного доказу, тому скаржник звернувся до суду із клопотанням в порядку ч. 5 ст. 100 ЦПК України про витребування у позивача оригіналу електронного доказу. Однак, суд необґрунтовано відмовив у задоволені зазначеного клопотання, а позивачем так і не було надано оригіналу електронного доказу, а саме додаток 22 до позовної заяви. До висновку, що обов`язок доведення існування доказів в електронній формі покладається на сторону, яка надала паперові копії електронного документу також прийшов Верховний Суд у постанові від 27.11.2018 року по справі №924/242/18.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, які б прямо або опосередковано могли підтвердити поширення скаржником недостовірної інформації про позивача. Також посилається на Постанову Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 жовтня 2012 року №12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності», де зазначено, що роздруківки інтернет-сторінок (web-сторінок) самі по собі не можуть бути доказом у справі.

Стверджує, що належним відповідачем в справах про поширення недостовірної інформації, про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації в мережі інтернет є автор відповідної публікації або інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, на якому розміщено спірна публікація або інформаційний матеріал. Зазначає, що інтернет-портал ІНФОРМАЦІЯ_8 не створює та не розміщує у себе жодних статей, новин, публікацій, інформаційних матеріалів, тощо.

За аналогію з сайтом google.com, інтернет-портал ІНФОРМАЦІЯ_8 є агрегатором та/або пошуковиком, на якому розміщуються url-адреси на сторонні сайти, власником яких не є ТОВ «Укрнет». Url-адреси у більшості випадків це ідентифікатор конкретного файлу, розміщеного на веб-сайті. Url-адреси складаються з різних частин, кожна з яких має свої функції. В залежності від архітектурної будови веб-сайту url-адреси можуть мати додаткові (факультативні) частини, але в будь-якому випадку url-адреса буде мати вигляд «строки», яка за допомогою логічної побудови веде користувача до певного місця на веб-сайті, власником якого не є ТОВ «Укрнет». Перейшовши за url-адресою ІНФОРМАЦІЯ_8 користувач побачить сторінку з різними url-адресами (у тому числі їх анкорами), які розподілені в категорії «Головні події України та світу». Url-адреси в будь-якій категорії інтернет-порталу ІНФОРМАЦІЯ_9 мають вид строки, які ведуть на певне місце/до певного файлу на сторонній веб-сайт. При цьому, на самому інтернет-порталі ІНФОРМАЦІЯ_9 жодних статей, новин, публікацій, інформаційних матеріалів тощо не публікуються.

Вказує, що на підтвердження зазначеного вище відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вважає доречним посилання на рішення ЄСПЛ у справі «Магьяр Джети проти Угорщини» (MAGYAR JETI ZRT v. HUNGARY) від 04.12.2018 року (заява № 11257/16).

Оскільки оскаржуване рішення не містить жодних підтверджень, що публікація, яка порушує права позивача, розміщена на інтернет-порталі ІНФОРМАЦІЯ_8, а роздруківка із підстав, зазначених вище, не може бути підтвердженням розміщення публікації, вважає, що рішення суду щодо задоволення позовних вимог, які безпосередньо стосуються ТОВ «Укрнет», базується на обставинах, які не є доведеними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Посилається на те, що позивачем надано роздрукований лінк з відповідним посиланням за веб-сторінку, який підтверджує що стрічка новин інтернет-порталу ІНФОРМАЦІЯ_8, на момент подачі позову, містить посилання на статтю « ОСОБА_3 : Люди ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні злочини». Роздрукований лінк, наданий позивачем, є паперовою копією електронного доказу, що цілком узгоджується з приписами ч. 3 ст. 100 ЦПК України.

Крім того, вважає абсолютно безпідставним посилання відповідача 2 на Постанову Верховного Суду від 27.11.2018 року по справі №924/242/18 та Постанову Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17.10.2012 року №12, оскільки вони стосуються господарсько-правових відносин, а не цивільно-правових. Відтак, суд дійшов правильного висновку, що роздрукований лінк, наданий позивачем, є належним та допустимим доказом, який підтверджує, що стрічка новин інтернет-порталу ІНФОРМАЦІЯ_8 містить посилання на статтю « ОСОБА_3 : Люди ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні злочини».

Стверджує, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у державному реєстрі зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрнет» (ТОВ «Укрнет»), до видів діяльності якого, зокрема, але не виключно, входить: оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язаних з ними діяльністю; надання інших інформаційних послуг.

Вважає, що відповідачем 2 не спростовано той факт, що власником веб-порталу ІНФОРМАЦІЯ_8 є ТОВ «Укрнет». Відповідачем 2 здійснено поширення, тобто доведення недостовірної інформації стосовно ОСОБА_1 до необмеженого кола осіб - користувачів мережі Інтернет. На підтвердження позивачем надано роздрукований лінк за посиланням, який підтверджує, що стрічка новин інтернет-порталу ІНФОРМАЦІЯ_8 на момент подачі позову містить посилання на статтю « ОСОБА_3 : Люди ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні злочини». Враховуючи вказане, є всі підстави стверджувати, що ТОВ «Укрнет» є належним відповідачем у даній справі.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Укрнет» Крилов М.Д. підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 на інтернет-порталі новин ІНФОРМАЦІЯ_2 (ПрАТ «КАРТЕЛЬ») за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 та інтернет-порталі ІНФОРМАЦІЯ_12 (ТОВ «Українські медійні системи») за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 було розміщено інтерв`ю ОСОБА_2 під назвою « ОСОБА_3 : ОСОБА_4 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні злочини», в якому було розміщено інформацію щодо ОСОБА_1 .

У вказаному інтерв`ю ОСОБА_2 , як керівник ГО «ЄСПУ», поширив інформацію щодо ОСОБА_1 , зокрема, наступного змісту:« ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії» (заголовок публікації);«Згодом, коли вже щодо ОСОБА_5 і його оточення почали відкривати кримінальні справи, «рикошетом прилетіло» багатьом учасникам добробатів, зокрема, і мені. Через колишні зв`язки з ОСОБА_5 і його командою. Хоча ніякої участі у їхніх кримінальних діях я не брав»; «Підозрюю, що це особиста помста з боку ОСОБА_5 та його людей. Адже я тоді вийшов на прес-конференцію, де розповів, чим вони займаються: рейдерські захоплення, викрадення людей, вимагання грошей»; «Справа в тому, що в оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії»; «Знаючи трохи цю політичну кухню, розумію звідки ростуть ноги «чорної кампанії» проти мене ... А далі ситуацію вирішили використати люди, пов`язані з ОСОБА_5 . І він особисто».

Крім того, ТОВ «УКРНЕТ» на власному вебресурсі ІНФОРМАЦІЯ_9 розміщено посилання на вищевказану статтю « ОСОБА_3 : Люди ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні злочини».

Вказана інформація стосується позивача, про що свідчить пряма вказівка на його прізвище та підтверджено висновком експерта № 056/37 від 01 лютого 2018 року, який здійснено експертом ОСОБА_7 , директором Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України, доктором філологічних наук, професором, відповідно до якого експертом вказано: «текст публікації: « ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії», наданої для експертизи, містить негативну інформацію про ОСОБА_8 .

Факт поширення інформації у публікації « ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії» підтверджується посиланням на інтернет-порталі ІНФОРМАЦІЯ_2, яке належить ПрАТ «КАРТЕЛЬ», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як доказ позивачем надано роздруківку з інтернет порталу новин ІНФОРМАЦІЯ_2

Факт поширення інформації у публікації « ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії» підтверджується посиланням на інтернет-порталі ІНФОРМАЦІЯ_12, яке належить ТОВ «УКРАЇНСЬКІ МЕДІЙНІ СИСТЕМИ», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 Як доказ позивачем надано роздруківку з інтернет-порталу ІНФОРМАЦІЯ_3

Факт розміщення посилання на статтю « ОСОБА_3 : Люди ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні злочини» підтверджується посиланням на веб-ресурсі ТОВ «УКРНЕТ» ІНФОРМАЦІЯ_8. Зазначена інформація поширена відповідачами у мережі Інтернет на веб-порталах ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_13 та ІНФОРМАЦІЯ_8 тобто доведена до необмеженого кола осіб - користувачів мережі Інтернет.

Відтак ОСОБА_2 , як особа, яка безпосередньо поширила інформацію про позивача ОСОБА_1 , та ГО «ЄДИНИЙ СОЮЗ ПАТРІОТІВ УКРАЇНИ», оскільки ОСОБА_2 є керівником вказаної Громадської організації, ПрАТ «Картель», ТОВ «Українські медійні системи» та ТОВ «Укрнет», які є власниками веб-порталів ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_13 та ІНФОРМАЦІЯ_8 відповідно, на яких було розміщено інтерв`ю ОСОБА_2 щодо позивача, є належними відповідачами в даній справі.

Відповідно до висновку експерта ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України» №056/37 від 01 лютого 2018 року, на розгляд експерта, зокрема, було винесено питання, чи містить текст публікації « ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії» негативну інформацію про ОСОБА_8 та в яких саме висловлюваннях міститься негативна інформація. В заключній частині висновку експертом було надано таку відповідь: «Текст публікації « ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії» наданої для експертизи, містить негативну інформацію про ОСОБА_8 . Негативна інформація про ОСОБА_8 міститься в таких висловлюваннях: « ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії» (заголовок публікації); «Згодом, коли вже щодо ОСОБА_5 і його оточення почали відкривати кримінальні справи, «рикошетом прилетіло» багатьом учасникам добробатів, зокрема, і мені. Через колишні зв`язки з ОСОБА_5 і його командою. Хоча ніякої участі у їхніх кримінальних діях я не брав»; «Підозрюю, що це особиста помста з боку ОСОБА_5 та його людей. Адже я тоді вийшов на прес-конференцію, де розповів, чим вони займаються: рейдерські захоплення, викрадення людей, вимагання грошей»; «Справа в тому, що в оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії»; «Знаючи трохи цю політичну кухню, розумію звідки ростуть ноги «чорної кампанії» проти мене ... А далі ситуацію вирішили використати люди, пов`язані з ОСОБА_5 . І він особисто».

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що твердження відповідачів відносно позивача, висловлені в публікації « ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії», формують негативну громадську думку, руйнують позитивний імідж та репутацію позивача, а відтак є такими, що порушують право позивача на повагу до його честі, гідності і ділової репутації.

При цьому інформація, поширена відповідачами ТОВ «Українські медійні системи», ТОВ «Укрнет», ПрАТ «Картель», ОСОБА_2 в публікаціях, містить фактичні дані, а відтак може бути перевірена на предмет її відповідності дійсності, і, як наслідок, може бути визнана недостовірною. Висновок суду про вираження відповідачами інформації у формі фактичних тверджень також підтверджується висновком експерта ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України» №056/37 від 01 лютого 2018 року, відповідно до наданої експертом відповіді на питання 2: «негативну інформацію про ОСОБА_8 в зазначених вище висловлюваннях виражено у формі твердження».

Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, а саме: постанови про закриття кримінального провадження від 22.09.2017 року, постанови про закриття кримінального провадження від 11.09.2017 року, довідки про відсутність судимості від 17.01.2018 року, ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувався, проти нього немає відкритих кримінальних проваджень та не погашеної чи не знятої судимості.

Відповідачами не надано будь-яких доказів на підтвердження відомостей про вчинення ОСОБА_1 будь-яких кримінальних правопорушень та притягнення останнього до відповідальності, а відтак суд прийняв до уваги докази, надані позивачем, та дійшов висновку про відсутність відкритих стосовно позивача кримінальних проваджень та притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами стосовно позивача було поширено інформацію, яка не відповідає дійсності і спростовуються матеріалами справи. Позивач зазнав втручання з боку відповідачів в його право на захист честі, гідності, ділової репутації внаслідок дій відповідачів шляхом поширення неперевіреної, недостовірної інформації. Поширення вказаної інформації порушує особисті немайнові права позивача, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам. Поширена інформація є негативною, адже її зміст вказує на те, що розповсюдження такої інформації може створити негативні наслідки для позивача у вигляді приниження здобутої позитивної соціальної оцінки в суспільстві, зокрема, може сформувати у читачів враження про наявність кримінальних переслідувань позивача, та поставити під сумнів моральні якості позивача та дотримання ним законодавства України.

Рішення суду першої інстанції оскаржене відповідачем ТОВ «Укрнет», а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє рішення лише в частині задоволення позовних вимог до вказаного відповідача.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог до ТОВ «Укрнет», суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Укрнет», яке є власником веб-порталу ІНФОРМАЦІЯ_8, безпосередньо здійснило поширення недостовірної інформації про позивача, оскільки роздрукований лінк, наданий позивачем, є належним та допустимим доказом, який підтверджує, що стрічка новин інтернет-порталу ІНФОРМАЦІЯ_8 містить посилання на статтю « ОСОБА_3 : Люди ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні злочини».

Однак погодитись у повному обсязі з такими висновками неможливо, оскільки вони прийняті за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнет» є : 58.29 видання іншого програмного забезпечення; 62.01. комп`ютерне програмування; 62.02. консультування з питань інформатизації; 62.09 інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; 63.11 оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; 63.99. надання інших інформаційних послуг; 73.12. посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації.

Як вбачається з роздрукованого лінку з веб-порталу ІНФОРМАЦІЯ_8, на сайті ТОВ «Укрнет» містяться посилання, що вказують на порядок роботи інтернет-порталу та порядок розміщення інформації, а саме : «Підтримка користувача», «Конфіденційність», «Про стрічку новин», «Підключення до стрічки новин».

Відповідно до вказаної інформації, розміщеної за посиланням «Про стрічку новин», «Інтернет-портал ІНФОРМАЦІЯ_8 самостійно не публікує жодних новин чи статей. Стрічка новин, що розміщується на порталі ІНФОРМАЦІЯ_8, створюється автоматично та є підбіркою гіпертекстових посилань на інтернет-сторінки статей, опублікованих на різних інтернет-сайтах України та світу.

Посилання, що збираються програмними засобами та розміщуються в релевантній рубриці, представлені у Стрічці новин незалежно від політичної позиції або ідеології інтернет-сайтів, що їх опублікували. Завдяки цьому користувач отримує можливість ознайомитись та обрати посилання на статті, що містять різні точки зору на одну й ту ж саму подію. Користувач може самостійно обирати цікаві йому теми та джерела, що опублікували відповідну статтю, для чого йому необхідно натиснути на відповідне посилання та перейти на відповідний інтернет-сайт. Посилання, що розміщуються у Стрічці новин, не слід розглядати як схвалення колективом інтернет-порталу ІНФОРМАЦІЯ_8 поглядів, що висловлюються на відповідних інтернет-сторінках».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» :

- веб-сайт - сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом;

- веб-сторінка - складова частина веб-сайту, що може містити дані, електронну (цифрову) інформацію, інші об`єкти авторського права і (або) суміжних прав тощо;

- власник веб-сторінки - особа, яка є володільцем облікового запису, що використовується для розміщення веб-сторінки на веб-сайті, та яка управляє і (або) розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах такої веб-сторінки.

Власник веб-сайту не є власником веб-сторінки, якщо останній володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника веб-сайту, розміщувати інформацію на веб-сторінці та управляти нею;

- гіперпосилання - формалізований відповідно до стандартів мережі Інтернет запис адреси веб-сайту або його частини (веб-сторінки, даних). У разі якщо гіперпосилання адресує до частини веб-сайту (веб-сторінки), то, крім домену і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом, воно може містити додаткові записи про каталоги або виклики і умови доступу до веб-сторінки, що може бути відтворена або збережена на пристроях, які можуть зчитувати та відтворювати електронну (цифрову) інформацію з використанням мережі Інтернет.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Відповідно до ч. 4- 6 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію.

Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до абз.1, 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Разом з тим, як встановлено апеляційним судом, стрічка новин, що розміщується на порталі ІНФОРМАЦІЯ_8, створюється автоматично та є підбіркою гіпертекстових посилань на інтернет-сторінки статей, опублікованих на різних інтернет-сайтах України та світу.

Як вбачається з наданого представником позивача роздрукованого лінку, він містить лише стрічку з чотирьох заголовків статей, що стосуються позивача, два з яких під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 , щоб я взяв на себе провину за їхні злочини», розміщені ІНФОРМАЦІЯ_1 з посиланням на інтернет-сторінки, на яких опубліковані зазначені статті , а саме : ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_13.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», власник веб-сайту не є власником веб-сторінки, якщо останній володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника веб-сайту, розміщувати інформацію на веб-сторінці та управляти нею.

Як вбачається з карти сайту ТОВ «Укрнет», на ньому розміщені посилання на правила підключення до стрічки новин, відповідно до яких власник сайту, який бажає, щоб на стрічні новин на веб-сайті Укрнет було створене посилання на опубліковану ним інформацію, повинен подати заявку на підключення до стрічки новин, в якій він зазначає адресу свого сайту, вказує про наявність у нього статусу засобу масової інформації та інші необхідні дані. Крім того, розміщена угода про конфіденційність, яка відповідно до ст. 633 ЦК України - використання користувачем сервісів ТОВ «Укрнет», свідчить про приєднання користувача до цієї угоди.

З викладеного вбачається, що ТОВ «Укрнет» за замовленням власників сайтів ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_7 розмістило гіпертекстові посилання на інтернет-сторінки статей, опублікованих на вказаних інтернет-сайтах, під назвою « ОСОБА_3 : ОСОБА_4 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні злочини».

При цьому ТОВ «Укрнет», як власник веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_8, не є власником веб-сторінок та веб-сайтів, на яких розміщена оспорювана позивачем негативна інформація, а відтак, відповідач ТОВ «Укрнет» не може нести відповідальність за розповсюдження інформації, розміщеної на вказаних веб-сторінках, оскільки саме власники сайтів ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_7 розміщують інформацію на належних їм інтернет-сторінках та управляють нею.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, наведених у п. 73-76 рішення у справі «Магьяр Джети проти Угорщини» (MAGYAR ETI ZRT v. HUNGARY) від 04.12.2018 року (заява № 11257/16), в якій компанія-заявник керувала роботою новинного онлайн-порталу, а спір стосувався зобов`язань і відповідальності ЗМІ за розміщення гіперпосилань на матеріали, які згодом визнали наклепницькими, Суд резюмував суттєві відмінності між гіперпосиланнями та традиційними формами публікації в такий спосіб:

Сама мета гіперпосилань полягає в тому, щоб, направляючи їх на інші сторінки і веб-ресурси, дозволити користувачам Інтернету переміщатися від одного матеріалу до іншого в мережі, у якій наявна безмежна кількість інформації. Гіперпосилання сприяють безперебійній роботі Інтернету, роблячи інформацію доступною, пов`язуючи її один з одним.

Гіперпосилання як метод повідомлення істотно відрізняються від традиційних актів публікації тим, що, як правило, вони просто направляють користувачів до контенту, доступному в іншому місці в Інтернеті. Вони не надають аудиторії пов`язані твердження і не повідомляють їх зміст, а тільки служать для залучення уваги читачів до існування матеріалу на іншому веб-сайті.

Ще одна відмінна риса гіперпосилань в порівнянні з актами поширення інформації полягає в тому, що особа, яка посилається на інформацію через гіперпосилання, не здійснює контроль над вмістом веб-сайту, до якого гіперпосилання забезпечує доступ і яке може бути змінено після створення посилання - природний виняток, якщо гіперпосилання вказує на контент, контрольований тією ж особою. Крім того, зміст гіперпосилання вже було надано початковим видавцем на веб-сайті, на який вона веде, забезпечуючи необмежений доступ для громадськості.

Отже, з огляду на особливості гіперпосилань, Суд не погодився з підходом національних судів, яким прирівнюється просте розміщення гіперпосилання до поширення інформації, що дискредитує, що автоматично тягне за собою відповідальність за сам контент. Замість цього він вважає, що питання про те, чи може розміщення гіперпосилання обґрунтовано, з точки зору статті 10, привести до виникнення такої відповідальності, потребує індивідуальної оцінки в кожному випадку з урахуванням ряду елементів.

Важливо, що, на думку Суду, питання про те, чи розміщення гіперпосилання становить поширення наклепницької інформації, потребує від національних судів проведення ретельної оцінки в кожному конкретному випадку, а також надання відповідних та достатніх підстав для покладання відповідальності на того, хто забезпечив доступ до гіперпосилання. У зв`язку з цим Суд підкреслив низку актуальних питань, які національні суди не взяли до уваги в ході покладання відповідальності на компанію-заявника: (i) чи схвалювала компанія-заявник оскаржуваний контент; (ii) чи дублювала вона оскаржуваний контент (без його схвалення); (iii) чи вона просто розмістила гіперпосилання на оскаржуваний контент (без його схвалення або без дублювання); (iv) чи знала вона або чи могла вона розумно допускати, що оскаржуваний контент має наклепницький або інший незаконний характер; v) чи діяла вона добросовісно та чи дотримувалася етичних норм журналістики, а також вимог щодо належної перевірки (інформації) (пункт 77).

У вказаній справі Європейський суд з прав людини зазначив, що покладання національними судами об`єктивної відповідальності на компанію заявника, яка розмістила гіперпосилання на інтерв`ю, розміщене на іншому сайті, не ґрунтувалося на відповідних достатніх підставах, цей захід становив непропорційне обмеження його прав та постановив, що мало місце порушення ст. 10 Конвенції.

Враховуючи викладене, поза увагою суду першої інстанції залишились ті обставини, що ТОВ «Укрнет» не є власником веб-сайтів, на яких розміщені статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 , щоб я взяв на себе провину за їхні злочини», адже на сайті ТОВ «Укрнет» було лише розміщено гіперпосилання на оскаржуваний контент під вказаною назвою, без публікації на сайті ТОВ «Укрнет» самої статті. При цьому у розділі сайту ІНФОРМАЦІЯ_8 «Про стрічку новин» власниками сайту вказано, що посилання, які розміщуються у стрічці новин, не слід розглядати як схвалення колективом інтернет-порталу ІНФОРМАЦІЯ_8 поглядів, що висловлюються на відповідних інтернет-сторінках.

Таким чином, наявність у стрічці новин на сайті ІНФОРМАЦІЯ_9 гіпертекстового посилання на зазначені статті, які розміщені на сайтах ІНФОРМАЦІЯ_11 та ІНФОРМАЦІЯ_13, не може бути підставою для притягнення ТОВ «Укрнет» до відповідальності за розповсюдження недостовірної інформації, оскільки ТОВ «Укрнет» не здійснює контролю над вмістом веб-сторінок та не є власником веб-сторінок, розміщених на сайтах ПрАТ «Картель» та ТОВ «Українські медійні системи», до яких забезпечує доступ гіперпосилання. Розміщення посилань на вказані веб-сторінки на сайті ТОВ «Укрнет» здійснюється відповідачем за замовленням власників сайтів ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_13.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Укрнет» про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання недостовірною інформації.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ТОВ «Укрнет» та наявність підстав для скасування рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 рокув частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Укрнет» про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання недостовірною інформації, що була поширена ТОВ «Укрнет» шляхом посилань на недостовірну інформацію через власний Інтернет-портал; заборону ТОВ «Укрнет» здійснювати на власному Інтернет-порталі ІНФОРМАЦІЯ_8 поширення посилань на інформацію відносно ОСОБА_1 , яка була висловлена та поширена ОСОБА_2 під час надання ним інтерв`ю ІНФОРМАЦІЯ_1 , в публікації під заголовком « ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії; ухвалення в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, оскаржуване рішення також підлягає скасуванню в частині стягнення з ТОВ «Укрнет» на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 5026 грн. 73 коп., оскільки у зв`язку з відмовою у позові до ТОВ «Укрнет» такі судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнет» - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнет» про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання недостовірною інформації, що була поширена ТОВ «Укрнет» шляхом посилань на недостовірну інформацію через власний Інтернет-портал; заборону ТОВ «Укрнет» здійснювати на власному Інтернет-порталі ІНФОРМАЦІЯ_8 поширення посилань на інформацію відносно ОСОБА_1 , яка була висловлена та поширена ОСОБА_2 під час надання ним інтерв`ю ІНФОРМАЦІЯ_1 , в публікації під заголовком « ОСОБА_3 : В оточенні ОСОБА_5 хотіли, щоб я взяв на себе провину за їхні кримінальні дії», та в частині стягнення з ТОВ «Укрнет» на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 5026 грн. 73 коп. та прийняти у цій частині постанову:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнет» про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.