Єдиний унікальний номер 219/1063/19
Номер провадження 22-з/804/32/21
Головуючий в І інстанції Хомченко Л.І. Єдиний унікальний номер 219/1063/19
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-з/804/32/21
У Х В А Л А
07 квітня 2021 року Донецький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Папоян В.В.
суддів Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.
за участю секретаря Гладуха О.О.,
розглянувши в приміщенні суду в м.Бахмуті Донецької області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмутбудінвест» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 219/1063/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмутбудінвест» про стягнення коштів у зв`язку з невиконанням умов договору,
В провадженні Донецького апеляційного суду перебувала цивільна справа № 219/1063/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Бахмутбудінвест» про стягнення коштів у зв`язку з невиконанням умов договору за апеляційною скаргою представника позивача на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2021 року про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Постановою Донецького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2021 року без змін.
До Донецького апеляційного суду надійшла заява представника ТОВ «Бахмутбудінвест» - Деменкової Є.С. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу понесених відповідачем під час перегляду справи у апеляційної інстанції.
Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Від представника відповідача надійшло клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність. За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заява не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до роз`яснень викладених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (в редакції 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Отже, перелік підстав для ухвалення додаткової постанови визначений законом і є вичерпним.
Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За частиною п`ятою статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу. (ч.6 ст.142)
Таким чином, з системного аналізу наведених правових норм убачається, що покладення на позивача обов`язку щодо компенсації понесених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду можливо лише за умови встановлення судом неправомірності в діях іншої сторони.
Аналогічні правові висновки щодо застосування відповідних норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 464/104/16-ц (провадження № 14-441цс19), які відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України повинні враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Зі змісту заяви представника позивача про ухвалення додаткової постанови убачається, що заявник ставить питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу, які понесені ТОВ «Бахмутбудінвест» у суді апеляційної інстанції.
На думку представника відповідача тягар понесених позивачем судових витрат у цій справі виник внаслідок недотримання позивачем правил юрисдикції. Проте ним не наведено жодних доказів про навмисну необґрунтованість дій позивача при зверненні до суду.
Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною першою статті 4 ЦПК України. Але таке право не є абсолютним. Суд може обмежити реалізацію цього права, зокрема, для забезпечення розгляду справи у суді належної юрисдикції, а також у порядку, встановленому статтею 44 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.
З матеріалів справи убачається, що позивач звернулась до суду із зазначеним позовом у лютому 2019 року. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.03.2019 року було відкрито провадження у справі. 11.07.2019 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області було ухвалено заочне рішення по справі та задоволено позовні вимоги. В подальшому, за заявою представника відповідача, ухвалою того ж суду від 20.09.2019 року заочне рішення було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.
Артемівський міськрайонним суд Донецької області постановляючи зазначені судові рішення по справі виходив з того, що спір виник із цивільних правовідносин, і справу належить розглядати за правилами цивільного судочинства.
В подальшому під час судового розгляду судом першої інстанції було встановлено, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Проте Артемівській міськрайонний суд Донецької області у вказаних судових рішеннях не встановив факт зловживання позивачем його процесуальними правами під час звернення до суду.
Отже, відсутні підстави вважати, що позивач у справі навмисно чинив необґрунтовано, звертаючись до суду за правилами цивільного судочинства. А оскільки частина п`ята статті 142 ЦПК України передбачає право відповідача у випадку закриття провадження у справі заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок саме необґрунтованих дій позивача, то у справі на підставі вказаного припису не можна витрати відповідача на професійну правничу допомогу компенсувати за рахунок позивача (див. також пункти 44 і 46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 640/1029/18).
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткової постанови та стягнення витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст.137, 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмутбудінвест» про ухвалення додаткової постанови у цивільній справі № 219/1063/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмутбудінвест» про стягнення коштів у зв`язку з невиконанням умов договору, відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.В. Агєєв

Ю.М. Мальований