Провадження № 2/127/2543/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08.04.2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.

при секретарі Горденко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житла.

Позов мотивовано тим, що позивач є власником кімнати в гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_1 . Дана кімната належала його рідному братові - ОСОБА_3 , після смерті якого він її успадкував.

Відповідач являється племінником позивача та сином померлого ОСОБА_3 .

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.06.2019 року відповідач ОСОБА_2 визнаний винним за ст. 115 КК України за вчинення вбивства свого батька - ОСОБА_3 .

Оскільки відповідач вчинив злочин проти свого батька, то він усунутий від спадкування даної кімнати.

Крім того, позивач зазначає, що він був потерпілим у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 КК України.

Відповідно до довідки з ТОВ «ЖЕО» за №1292 від 28.05.2020 року відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний момент відповідач відбуває покарання в ДУ "Могилів-Подільська виправна колонія (№114)".

Позивач також зазначає, що після того як відповідач звільниться, він може проживати за зареєстрованим місцем проживання, однак позивач не може собі цього уявити, оскільки відповідач вбив свого рідного батька та брата позивача.

У зв`язку із викладеним, позивач звернувся з позовом до суду про виселення відповідача з кімнати АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 15.12.2020 року відкрито провадждення у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Відповідачу направлено копію позовної заяви з копіями доданих документів та запропоновано надати протягом 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі письмовий відзив проти позову з посиланням на докази, якими вони обгрунтовуються.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.27), та розписки (а.с.41), відповідач ОСОБА_2 , отримав ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі з додатками 22.01.2021 року.

Заяв, клопотань та відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 до суду не надав.

Ухвалою суду від 18.03.2021 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи, відповідач ОСОБА_2 , отримав ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду і судову повістку 30.03.2021 року.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві. Не заперечили проти винесення судом заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань та відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 до суду не надав.

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом достовірно встановлено, що позивач є власником кімнати в гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_1 , яку успадкував після смерті брата ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.01.2019 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №197570071 від 24.01.2020 року.

Як вбачається із довідки ТОВ «ЖЕО» за №1292 від 28.05.2020 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.06.2019 року відповідач ОСОБА_2 визнаний винним за ст. 115 КК України та йому призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

В частині 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Крім цього, відповідно до частини 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 9 Житлового Кодексу України ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У разі порушення цих прав, статтями 3, 4 ЦПК України передбачено право на судовий захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Також, відповідно до ст. 157 ЖК України, передбачено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Частина 1 ст. 116 ЖК України, зазначає, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціального співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року №2, з наступними змінами, «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі за тяжкий злочин, тому слід виходити з того, що вжиті заходи що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, тому на час розгляду даної справи право користування відповідача даної квартирою припинилось.

За таких обставин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінюючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 64, 116, 157 ЖК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення - задоволити.

Виселити ОСОБА_2 з кімнати № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 - без надання іншого жилого приміщення.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 09.04.2021 року.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , 1991 року народження, зареєстрований: АДРЕСА_1 , перебуває : ДУ "Могилів-Подільська виправна колонія (№114)", вул. Миру, 49, с. Сказинці, Могилів-Подільський район, Вінницька область.

Суддя: