Справа № 265/313/21
Провадження № 2/265/590/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 квітня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Яшкові М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/313/21 за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпійська - 191» про визнання права власності на кооперативну квартиру в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина. При цьому за рішенням виконкому Жданівської міської ради від 15 травня 1985 року померлій було видано ордер на заняття кв. АДРЕСА_1 , в якій ОСОБА_2 була зареєстрована з 16 жовтня 1985 року. Так з 1985 р. по травень 2016 р. мати позивача була членом кооперативу ЖБК «Орджонікідзевський - 149», а з травня 2016 р. та до своєї смерті - членом ОСББ «Олімпійська - 191». 22 вересня 2020 року нотаріусом заведено спадкову справу № 79/2020 за заявою позивача. За довідкою ОСББ «Олімпійська - 191» власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , яка станом на 1997 рік сплатила вартість квартири в розмірі 6099 руб. в повному обсязі. Натомість, позивачу було відмовлено державним реєстратором у проведенні реєстрації права власності на таку квартиру, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб відомостей про юридичну особу, правонаступником якого є ОСББ «Олімпійська-191» немає. На підставі переліченого вважав, що право власності на спірну квартиру його мати набула на законних підставах, сплативши пайові внески за неї у повному обсязі у 1997 році, проте за життя не встигла оформити необхідні документи на спадкове майно. Оскільки він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , то позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріусу, внаслідок чого просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на кооперативну квартиру АДРЕСА_2 .

Позивач, ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за його відсутності.

Представник позивача, ОСОБА_3 , у судове засідання також не з`явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за її відсутності, задовольнивши позов ОСОБА_1 та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі.

Представник відповідача, ОСББ «Олімпійська - 191», надав суду заяву, за якою просив розгляд справи провести за його відсутності, не заперечуючи проти задоволення позову ОСОБА_1 через визнання заявлених ним позовних вимог.

Представники відповідача, Маріупольської міської ради, у судове засідання не з`явились за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленими про час та місце слухання справи належним чином, не надавши суду заяв з проханням вирішити спір у їх відсутність.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що зі свідоцтва про народження, виданого 13 січня 1976 року Іллічівським відділом РАЦС м. Жданова Донецької області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , матір`ю якого вказана ОСОБА_2 , актовий запис № 58 від 13 січня 1976 року.

Згідно із свідоцтва про смерть, виданого 18 вересня 2020 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 1325 від 18 вересня 2020 року.

За відомостями Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 27 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 на момент своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована одна у кв. АДРЕСА_1 , починаючи з 16 жовтня 1985 року.

При цьому за інформацією приватного нотаріуса, ОСОБА_4 , та відомостями зі спадкової справи № 79/2020, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , вбачається, що така спадкова справа заведена за заявою від 22 вересня 2020 року саме позивача, ОСОБА_1 , сина спадкодавця, про прийняття спадщини за законом. Натомість, заяв від інших осіб щодо прийняття спадкового майна померлої ОСОБА_2 не надходило.

Отже, суд встановив, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також підтверджується інформацією приватного нотаріуса, ОСОБА_4 , від 25 березня 2021 року.

Згідно із ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року) (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ч. 2 ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи.

На підставі ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На підставі п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 182 Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року) (далі за текстом - ЦК) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно із ч. 4 ст. 334 ЦК права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 1 січня 2013 року) державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Положення ст. 328 ЦК передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ст. 128 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу.

На підставі ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в силу ЦК, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Вказані норми дублюються у ст. 384 ЦК, де зазначено, що в разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири.

За п. 69, 71 Листа Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначалось, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону «Про власність», набувають права власності на квартиру.

З п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що за ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд.

Згідно із п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства.

Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 006922 від 26 червня 1985 року вбачається, що ОСОБА_2 , родина якої складалась з двох осіб, на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 15 травня 1985 року № 202/2 за списком ЖБК «Орджонікідзевський 149» було надано право на вселення у двокімнатну кв. АДРЕСА_1 .

За довідками ЖЕК № 19 для пред`явлення до Маріупольського БТІ вбачається, що ОСОБА_2 є членом ЖБК «Орджонікідзевський 149», яка мешкає у квартирі ІНФОРМАЦІЯ_3 такого будинку, вартість якої становить 6099 рублів, ссуду за яку ОСОБА_2 було виплачено повністю, спочатку в сумі 1830 рублів, а в подальшому в сумі 4269 рублів, що загалом складає - 6099 рублів.

За довідкою від 1 жовтня 2020 року ОСББ «Олімпійська - 191» вбачається, що ОСОБА_2 була членом ЖБК «Орджонікідзевський 149» з 1985 року по травень 2016 року, а з травня 2016 року по момент смерті вона була членом ОСББ «Олімпійська - 191», яка за даними на 1997 рік ЖБК «Орджонікідзевський 149» сплатила повністю загальну вартість за кв. АДРЕСА_1 пайових внесків у сумі 6099 рублів шляхом внесення першого внеску в сумі 1830 рублів, а в подальшому - в розмірі 4269 рублів.

За відомостями Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 24 вересня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 була дійсно зареєстрована у кв. АДРЕСА_1 з 16 жовтня 1985 року по момент смерті.

Відсутність проведення державної реєстрації права власності на кв. АДРЕСА_1 натомість підтверджується відповіддю Маріупольського БТІ від 21 січня 2021 року та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21 січня 2021 року.

За ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до пп. 1 п. 80 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації прав на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, подається довідка житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, а також технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо).

На підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради від 12 жовтня 2020 року та від 24 листопада 2020 року вбачається, що розглянувши заяву позивача про реєстрацію права власності на кв. АДРЕСА_1 , було встановлено, що на підставі довідки ОСББ «Олімпійська - 191» про сплату пайових внесків ОСОБА_2 провести реєстрацію права власності позивача на таку квартиру не можливо через відсутність підтвердження правонаступництва ОСББ «Олімпійська - 191» прав та обов`язків ЖБК «Орджонікідзевський - 149».

У свою чергу за інформацією ОСББ «Олімпійська - 191» від 7 грудня 2020 року вбачається, що балансоутримувачем будинку АДРЕСА_3 з 1985 року по 23 червня 2016 року був ЖБК «Орджонікідзевський - 149». Однак реорганізації за час існування ЖБК «Орджонікідзевський - 149» не відбувалось, тому правонаступників у нього офіційно не має. У той же час розподілом житла та обліку погашення пайових внесків станом на 1985 рік займався відділ кооперації та відділ по обліку і розподілу житлової площі виконкому Маріупольської міської ради. При цьому ОСББ «Олімпійська - 191» був заснований на підставі рішення загальних зборів співвласників такого будинку від 23 червня 2016 року, після чого відбулась первинна реєстрація такого ОСББ, що також підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із технічним паспортом, складеним 25 вересня 2020 року ФОП ОСОБА_5 на кв. АДРЕСА_1 на володільця ОСОБА_2 , вбачається, що загальна площа такої двокімнатної квартири складає 45,3 кв. м., а житлова 27,4 кв. м.

Отже, на підставі дослідження перелічених письмових доказів суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 правомірно набула право власності на кооперативну кв. АДРЕСА_1 , оскільки їй вказана квартира була надана для заселення на підставі ордеру та ОСОБА_2 було, як членом ЖБК «Орджонікідзевський-149», проведено повну сплату пайових внесків за вказане житлове приміщення в сумі 6099 рублів.

При цьому суд зазначає, що за п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, вона включається до складу спадкового майна.

На підставі переліченого суд дійшов того, що кв. АДРЕСА_1 увійшла до складу спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_2 , оскільки остання набула свого часу на законних підставах право власності на зазначену квартиру.

Суд у цьому сенсі зауважує, що виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 2004 року.

Суд зазначає, що лише на підставі «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, передбачалось оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування членам житлово-будівельного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески.

Враховуючи перелічені норми, суд дійшов висновку, що на момент набуття права власності ОСОБА_2 на кооперативну квартиру законодавством не була передбачена як обов`язкова видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так й обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру.

Зважаючи на наведені норми та те, що саме на підставі ордеру на вселення ОСОБА_2 отримала від виконавчого комітету міської ради право на користування кв. АДРЕСА_1 , у подальшому не отримавши свідоцтва про право власності на таке житло та не зареєструвавши його у БТІ, то таким чином існує спір щодо набуття за життя права власності ОСОБА_2 на вказану квартиру.

На підставі переліченого суд також враховує, що ЖБК «Орджонікідзевський 149» не існує юридично на теперішній час, правонаступником якого є фактично відповідач, ОСББ «Олімпійська - 191».

За змістом ст. 392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином суд дійшов висновку, що у позивача, як спадкоємця померлої ОСОБА_2 , існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами правомірного набуття спадкодавцем права власності на кооперативну кв. АДРЕСА_1 .

При цьому суд звертає увагу на те, що необхідність звернення позивача до нотаріусу за отриманням відмови в оформленні права на спадщину позбавлена сенсу, оскільки за законом нотаріусу не може видати свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру, оскільки право власності на неї не зареєстровано за спадкодавцем на момент смерті ОСОБА_2 .

Отже, з огляду на викладене вмотивування суд встановив правомірність дій позивача щодо звернення до суду із вказаним позовом, оскільки він фактично позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкові права.

З огляду на те, що до складу спадщини входять усі права, належні спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та які не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи, що до позивача перейшли спадкові права померлої ОСОБА_2 , то таким чином її син, ОСОБА_1 , успадкував право на спірне житлове приміщення.

Таким чином суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання за ним у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 права власності на кооперативну кв. АДРЕСА_1 внаслідок проведення спадкодавцем повної оплати пайових внесків за таке нерухоме майно.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпійська - 191» про визнання права власності на кооперативну квартиру в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 (загальна площа 45,3 м2, житлова площа 27,4 м2).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте відповідачем шляхом подачі письмової заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 8 квітня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_4 .

Відповідач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпійська - 191», , місцезнаходження: м. Маріуполь, вул. Олімпійська 191.

Відповідач: Маріупольська міська рада Донецької області, , місцезнаходження: м. Маріуполь, пр. Миру 70.

Суддя