Категорія:55 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 квітня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Федонюк С. Ю., ознайомившись із апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Луцька міська клінічна лікарня» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, із пропуском строку на апеляційне оскарження та не оплачену судовим збором у розмірі ставки, встановленої законом.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 19 березня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк (десять днів з моменту отримання ухвали) для усунення недоліків. Апелянту необхідно було навести поважні підстави для поновлення строку з наданням доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження даного судового рішення.

На виконання вимоги ухвали суду, ОСОБА_1 подав заяву, в якій зазначає, що вимагання суду надати додаткові підтвердження стосовно пропуску процесуального строку при дії Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» , яким продовжено строки, визначені статтею 354 ЦПК України, на строк дії карантину є не коректним та провокативним.

Апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними з огляду на таке.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі Закон № 540-IX).

Відповідно до пункту 12 розділу І Закону № 540-IX розділ XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) доповнено пунктом 3 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-IX (далі Закон № 731-IX), яким внесено зміни, в тому числі до ЦПК України.

Цим Законом законодавець по-іншому врегулював питання перебігу процесуальних строків під час дії карантину, які були продовжено на строк дії карантину Законом № 540-ІХ. Пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» ЦПК України України викладено у такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-IX встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

20-денний строк з часу набрання чинності Законом № 731-IX закінчився 06 серпня 2020 року.

Таким чином, Законом № 540-IX були продовжені лише ті процесуальні строки, які припадали на час дії карантинних обмежень, а Законом № 731-IX законодавець по-іншому врегулював питання перебігу процесуальних строків під час дії карантину, які були продовжено на строк дії карантину Законом № 540-ІХ.

Як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи містяться копії письмових документів, отримані ним на підтвердження його матеріального стану, що вказують на поважність причини неможливості вчасно підготувати апеляційну скаргу з відповідними копіями, оскільки для отримання таких документів необхідно звертатись у відповідні органи, в яких через карантин існують свої обмеження та строки надання документів.

Проте, з доданих до скарги довідок вбачається, що вони виготовлені відповідними органами: 08.05.2019, 16.11.2017, 25.02.2021, 17.10.2020, 02.03.2021, 26.02.2021 (а.с.141-148).

Зазначає також, що підтвердженням поважності пропуску ним строку звернення до апеляційного суду є хвороба, діагноз якої знаходиться в матеріалах справи, та яку він через обставини, у тому числі судові, не може продовжувати лікувати без встановлення правильності проведеного стаціонарного лікування. Вказує, що погіршення стану здоров"я в нього є постійним, а підтвердження такого стану медичними довідками не передбачено.

Отже, викладені в заяві причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати неповажними, виходячи з наступного.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) зроблено висновок про те, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарження не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Кожна особа має право на перегляд справи в апеляційному порядку. Проте строки на апеляційне оскарження, визначені цивільним процесуальним законодавством, стосуються всіх учасників справи в однаковій мірі.

Для вирішення питання про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження принципове значення має належне підтвердження нявності та періоду хвороби.

Заявник не виконав вимоги ухвали суду про надання доказів на підтвердження викладених у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження обставин щодо поважності причин пропуску строку.

Відтак позивачем не підтверджено належними доказами обставини щодо неможливості подачі апеляційної скарги у визначений законом строк, а тому причини пропуску такого строку, які викладені у клопотанні, не можна визнати поважними.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Оскільки причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Щодо вимоги апеляційного суду про сплату апелянтом судового збору, яка ним також не виконана, зазначає наступне.

Підводячи підсумок у заяві, поданій на виконання вимоги ухвали суду в частині сплати судового збору, апелянт зазначає, що просить застосувати до нього виключні обставини, а саме: звільнити його від сплати судового збору з огляду на розмір його доходу та відкрити провадження у справі. При неможливості судом задовольнити висловлене прохання позивач просить суд не розглядати апеляційну скаргу у спосіб, який була розглянута аналогічна апеляційна скарга з прийняттям постанови від 12.11.2020, якою погіршено становище позивача, всупереч завданню та основним засадам цивільного судочинства. Отже, ОСОБА_1 повторно з тих самих підстав просить звільнити його від сплати судового збору, однак заперечує щодо можливості відстрочити сплату ним судового збору або зменшення його розмір.

Однак, ухвалою апеляційного суду від 19 березня 2021 року апелянту відмовлено у звільненні від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду, оскільки з поданих доказів слідує, що розмір судового збору в сумі 454 грн не перевищує 5% його річного доходу (1240 грн).

Зі змісту заяви слідує, що ОСОБА_1 не має наміру та не бажає сплачувати судовий збір, просить не відстрочувати його сплату, а тому з огляду на зазначене апеляційний суд вважає, що позивач не усунув недоліки апеляційної скарги та підстав для продовження йому строку для усунення недоліків немає.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись статтями 357, 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Луцька міська клінічна лікарня» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя