СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-о/759/443/21
ун. № 759/3916/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Сенько М.Ф., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, третя особа - Президент України ОСОБА_2 ,

встановив:

ОСОБА_1 подав заяву про визнання Президента України ОСОБА_2 неосудною особою.

Заяву зареєстровано в порядку окремого провадження, як заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ознайомившись із заявою, приходжу до висновку про її неприйнятність, через зловживання позивачем процесуальними правами.

Так, заява має відповідати вимогам щодо форми та змісту визначеними в ст.ст. 175, 177, 318 ЦПК України. Якщо заява не відповідає таким вимогам, то застосовуються приписи статті 185 ЦПК України.

Статтею 2 ЦПК України, разом з іншим, встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, що наведений в цій же нормі закону, не є вичерпним.

ОСОБА_1 в заяві наводить, що «Держава Україна - не створена», «судову владу в Україні підміняє злочинне угрупування», Президент України «допускає порушення конституційних норм злочинцями, які підміняють собою Судову владу в Українї», тощо.

Крім того, заявник подав завідомо безпідставну заяву, оскільки питання неосудності не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Неосудність має правове значення при притягненні особи до кримінальної відповідальності, або до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Така поведінка позивача, на моє переконання, є виявом очевидної неповаги до держави, керівника держави, суду, суддів, та інших учасників процесу, що є недопустимим.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Велика палата Верховного суду поклала цю правову позицію ЄСПЛ в основу постанови у справі 13 березня 2019 року № 199/6713/14-ц, якою у зв`язку із зловживанням заявника процесуальними правами залишила його скаргу в порядку виконання судового рішення без розгляду.

За наведених обставин та вимог закону, подання ОСОБА_1 дійсної заяви визнаю зловживанням правами, а тому, вважаю за необхідне заяву, разом з доданими до неї матеріалами, повернути заявнику, відповідно і на підставі ч.3 ст. 44 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 44, 259, 260 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, третя особа - Президент України ОСОБА_2 , разом з доданими матеріалами, повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що після усунення умов, що були підставою для повернення заяви, він має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Сенько М.Ф.