279/1864/21
6/279/43/21
іменем України
12 квітня 2021 року
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростень подання старшого державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький) Веренчанської О.М. про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,
В С Т А Н О В И В :
01.10.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи, майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, копія якої направлена сторонам.
На день подачі подання рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на виконання рішення не здійснено.
Згідно отриманих відомостей боржник не працевлаштований, пенсії не отримує, має транспортний засіб, квартиру, відкриті у установах банку рахунки на яких кошти відсутні.
26.01.2021 року на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень, однак ОСОБА_1 на виклик не з`явився, про причини неявки не повідомив.
За повідомленням Державної міграційної служби України від 4.11.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, при цьому дані про перетин кордону за період з 30.09.2020 року по 21.02.2021 року відсутні.
Враховуючи, що рішення до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням.
Згідно ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначені Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".
Згідно із п. 5 ч. 1 ст.6 вказаного Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.
Застосування заявлених обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.
Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, і тягар доказування в таких справах покладається на державного виконавця (приватного виконавця).
Відповідно до положень ч.3 ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, на які посилається суб`єкт подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».
Частина перша ст. 33 Конституції України передбачає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов`язання, викладена також в рішенні ЄСПЛ у справі «Хлюстов проти Росії».
Наявність заборгованості, відсутність у особи офіційних доходів або майна, на що можливо звернути стягнення, на що в поданні вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків.
Належних доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань та отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження, а також викликів державного виконавця до подання не додано.
Крім того, боржник паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався.
Отже, задоволення подання можливо лише за умови доведення факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання, оскільки юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.
Приймаючи до уваги вищенаведене, подання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.441 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні подання старшого державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький) Веренчанської О.М. про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відмовити.
Копію ухвали направити державному виконавцю.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 15 днів з дня її проголошення .
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня її вручення.
Суддя: