Справа № 509/1031/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання: Мочернюк В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу № 509/1031/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 22.05.2001 року Виконавчим комітетом Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 13. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою звернення до суду стало те, що сторони по справі мають діаметрально різні погляди на шлюб та сім`ю, позивач не підтримує сімейні стосунки з відповідачем, проживають окремо, а ведення спільного господарства припинилось дуже давно, досить тривалий час в них складні взаємовідносини, неодноразові спроби порозумітися та зберегти сім`ю позитивних результатів не дали, тому звернулася з даним позовом до суду та просить розірвати шлюб, оскільки в подальшому збереження сім`ї вважає неможливим.

11.03.2021 року відкрито провадження у справі та в порядку ст.ст. 274, 279 ЦПК України призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається.

Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що має місце у даному випадку.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У відповідності до ч.2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 22 травня 2001 року Виконавчим комітетом Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, 22 травня 2001 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , актовий запис № 13 (а.с. 1). Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на « ОСОБА_5 ».

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

У сторін не склалось спільне життя у зв`язку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного, на протязі останнього часу не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, а ведення спільного господарства припинилось дуже давно.

Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, а тому вважає, що їх сім`я розпалась остаточно. Дитина проживає разом з матір`ю, та знаходиться на її утриманні.

Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст.111 СК України, суд не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, поновлювати сімейні відносини позивач наміру не має, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110-112 СК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 258-259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 22 травня 2001 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 13.

Малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на виховання матері ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Є.М. Панасенко