КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4498/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Хоменко В.С.

у справі за позовом ОСОБА_2 до Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_1 , неповнолітня ОСОБА_3 , Центр надання адміністративних послуг Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

В червні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати Голосіївську районну у місті Києві державну адміністрацію зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , неповнолітню ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги обґрунтовує тим, що набув у власність зазначену квартиру, яка на теперішній час є непридатною для проживання (додаються фотографії ремонтних робіт). Попереднім власником був ОСОБА_4 , треті особи є його родичами та їхнє місце проживання зареєстровано у вказаній квартирі.

Вказує, що звертався до органу реєстрації місця проживання із заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_3 , надав всі необхідні документи, проте у вчиненні такої дії відмовлено з незаконних, на його думку, підстав.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено, вирішено зобов`язати Голосіївську районну у місті Києві державну адміністрацію зняти з реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Стягнуто з Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_2 судовий збір.

Не погодившись з ухваленим рішенням, третьою особою ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі посилається на правомірну відмову органу реєстрації місця проживання, про що також вказав і суд.

Також вказує, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки спеціальний Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не передбачає зняття особи з реєстрації за рішенням суду про зобов`язання відповідного органу, а також має досліджуватись питання наявності у відповідної особи права користування житлом. Натомість питання про право третіх осіб користуватися квартирою є предметом провадження у іншій цивільній справі №752/9915/20.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення вказаних обставин не досліджував.

Також вказує, що в провадженні суду знаходиться справа №752/17797/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , у якій оспорюються підстави набуття останнім права власності на зазначену квартиру, а саме прилюдні торги.

Окрім того, між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 09 жовтня 2019 року укладено договір найму (оренди) вказаної квартири.

Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією подано відзив на апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити. Посилається на законність дій під час відмови у знятті осіб з реєстрації місця проживання.

В судовому засіданні представник скаржника третьї особи ОСОБА_1 - адвокат Сергєєв Є.Г. доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача ОСОБА_5 подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою. Позивач про причини неявки суд не повідомив.

Ураховуючи положення статті 372 ЦПК України, судом визнано неповажними причини неявки в судове засідання, оскільки доказів на підтвердження хвороби не надано, та ухвалено про розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №210730357 від 29 травня 2020 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 . Право власності зареєстровано 30 квітня 2020 року, підстава: свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Згідно даних витягу з Реєстру територіальної громади м.Києві від 19 травня 2020 року у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3

25 травня 2020 року представник позивача звернувся до Відділу з питань реєстрації місця проживання Голосіївської РДА із заявою про зняття ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із реєстрації місця проживання у вказаній квартирі, проте у задоволенні заяви відмовлено на підставі п.11 абз.1 Правил №207: не подання необхідних документів: заяви зареєстрованих осіб або відповідного рішення суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником, а його вимоги відповідають закону.

Проте апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно із положеннями статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні":

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

Згідно із частиною 1 та 10 статті 6 цього Закону:

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Реєстрація місця проживання надає особі право перебувати за певною адресою та використовувати житло за такою адресою для проживання. Таке, зокрема, випливає також і з статті 7 вказаного Закону.

Підстави зняття з реєстрації місця проживання визначені статтею 7 зазначеного Закону. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема:

заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації;

судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства;

підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;

підстав на право користування житловим приміщенням.

Отже, підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду є вирішення питання про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто вирішення житлового спору.

Інші підстави мають добровільний характер і вчиняються особою, яка має зареєстроване місце проживання.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України).

При визнанні судом осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття таких осіб з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла.

З огляду на викладене, належним відповідачем у цих правовідносинах є особи, які мають зареєстроване місце проживання у відповідному житловому приміщенні, оскільки перед усім вирішується питання про їх права та інтереси.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Право визначення відповідача належить виключно позивачу, втручання суду у визначення відповідача призвело б до порушення принципів безсторонності суду та змагальності сторін.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У цій справі установлено, що спірні правовідносини пов`язані з правом користування та розпорядження майном, а саме квартирою АДРЕСА_2 , тобто приватно-правові правовідносини виникли між власником квартири та особами, які перебувають в цій квартирі на реєстраційному обліку, проте відповідних вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не заявлялось, відтак у задоволенні цього позову слід відмовити.

Відповідно до статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду мста Києва від 14 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_1 , неповнолітня ОСОБА_3 , Центр надання адміністративних послуг Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова