ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2945/21 Справа № 210/5678/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 210/5678/15-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, Головне управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області, Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2020 року, яке ухвалено суддею Козловим Ю.В. у м. Кривому Розі, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі, правонаступником якого є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, Криворізького міськрайонного Управління Головного управління Держсанепідемслужби у Дніпропетровській області, Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Головного управління Державної Служби України з питань праці у Дніпропетровській області про визнання противоправним та скасування акту Форми Н-5, зобов`язання відповідачів скласти акт про нещасний випадок на виробництві, визнання страховим нещасного випадку.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з лютого 2004 року по теперішній час він працює прохідником 4 розряду з правом ведення вибухових робіт дільниці №12 шахти «Гвардійська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» за безстроковим трудовим договором.

19.06.2015 року, під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків, приблизно о 12-й годині, під час виконання робіт з облаштування господарчого підняттєвого 243 ст. №3 гор.1350/1300м., з позивачем стався нещасний випадок внаслідок отруєння повітряно-крапельним шляхом газами невідомого походження, припустимо продуктами отруйного вибухового газу. Внаслідок нещасного випадку позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 19.06.2015 року по 24.06.2015 року. Стан його здоров`я кваліфікувався як середньої ступеню тяжкості. Симптоматика отруєння зазначена у виписному епікризі від 24.06.2015 року, що містить причини захворювання, його перебіг, лікування та рекомендацію щодо лікування. Ці дані свідчать про те, що нейропсихічні порушення організму мають наслідки отруєння вибуховими газами. Враховуючи, що посадові особи ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», голова комісії з розслідування гострого професійного отруєння вибуховими газами медичний висновок КЗ «16 міська лікарня у м. Кривому Розі» не запитали та, не будучи фахівцями у галузі медицини, не отримали відповідного висновку про наявність назви та шляху ураження організму отруйною речовиною.

10.07.2015 року було складено Акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5, що не пов`язаний з виробництвом. Позивач ОСОБА_1 , не погодившись з результатами висновків комісії, звернувся до начальника Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнагляду з відповідною заявою про скасування Акту форми Н-5 від 10.07.2015 року та вимогою внести припис за формою Н-9 щодо визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом. Однак, дані питання не знайшли свого вирішення, незважаючи на проведення повторного розслідування на підставі Припису за формою Н-9.

Позивач вважає, що комісією з розслідування нещасного випадку фактично не було проведено розслідування нещасного випадку, не встановлено обставини та причини гострого професійного отруєння, не відображено заходи щодо запобігання його розвитку, не виявлено осіб, які допустили порушення норм законодавства. Недоліки мають місце при визначенні причини нещасного випадку під час складання Акту форми Н-5 від 10.07.2015 року, є невід`ємною частиною інших недоліків, які містяться у Акті форми Н-5 від 05.10.2015 повторного розслідування.

На підставі наведеного вище позивач просив суд визнати протиправним та скасувати Акт за формою Н-5 від 05.10.2015 року повторного розслідування нещасного випадку, що стався з ним 19.06.2015 року; зобов`язати відповідачів скласти акт по формі Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом та визнати даний нещасний випадок страховим.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач та його представник, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

На думку позивача та його представника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки комісією з розслідування нещасного випадку фактично не було проведено розслідування нещасного випадку, не встановлено обставини та причини гострого професійного отруєння, не відображено заходи щодо запобігання його розвитку, не виявлено осіб, які допустили порушення норм законодавства. Недоліки мають місце при визначенні причини нещасного випадку під час складання Акту форми Н-5 від 10.07.2015 року, є невід`ємною частиною інших недоліків, які містяться у Акті форми Н-5 від 05.10.2015 року повторного розслідування.

При складанні оспорюваного Акту, комісією з розслідування нещасного випадку під час розслідування, в порушення вимог «Порядку проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», не витребувано додаткових матеріалів у відповідних осіб, не вирішено питання щодо залучення у роботі фахівців та експертів, не взято на пробу гірничої породи з місця, де стався нещасний випадок.

Також апелянт зауважує на тому, що комісією з розслідування нещасного випадку під час розслідування нещасного випадку не прийнято до уваги пояснення свідків та суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем по справі не оскаржується Акт повторного розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 05.10.2015 року та про те, що встановлення факту нещасного випадку на виробництві не є компетенцією суду.

У відзивах на апеляційну скаргу Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області та Головне управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на їх думку, апеляційну скаргу позивача та його представника залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Колесніченко І.В., представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - Лутоніну Н.В. та в режимі відеоконференції представника Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області - Олійника В.М., які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції просила залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення по справі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, з лютого 2004 року по теперішній час ОСОБА_1 працює в ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат».

18 липня 2011 року позивач був переведений прохідником 4 розряду дільниці № 12 шахти «Гвардійська» на підземних роботах (том 1 а.с.10-11).

19 червня 2015 року на дільниці №12 шахти «Гвардійська,» під час пересування на господарчому підняттєвому 243 осі горизонту 1350/1300 м, який знаходиться у проходці, ОСОБА_1 відчув себе зле. Він опустився на горизонт 1350 м, де звернувся до начальника дільниці зі скаргою на стан здоров`я та був супроводжений до медичного пункту, після чого направлений до Криворізької міської лікарні №16.

Наказом № 1252 від 19.06.2015 року, зі змінами, внесеними Наказом №1275 від 23.06.2015 року, ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» була призначена Комісія з розслідування нещасного випадку про погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 (том 1 а.с.75-76).

10 липня 2015 року Комісія з розслідування нещасного випадку прийшла до висновку, що нещасний випадок, який стався 19.06.2015 року о 12 годині 10 хвилин на дільниці №12 шахти «Гвардійська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» з прохідником 4 розряду ОСОБА_1 не підпадає під дію п. 15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232, тому не визнано таким, що пов`язаний з виробництвом (том 1 а.с.12-14).

18 серпня 2015 року вказаний Акт позивач оскаржив до Криворізького гірничопромислового територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України (том 1 а.с.25).

За зверненням ОСОБА_1 начальником Криворізького гірничопромислового територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, було видано припис форми Н-9 № 01-09/1 щодо проведення повторного розслідування нещасного випадку, що підтверджується листом № 12-07/1771 від 10.09.2015 року та приписом № 01-09/1 від 09.09.2015 року (том 1 а.с. 26,62-63).

11 вересня 2015 року наказом ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» № 1974 «Про призначення комісії для проведення повторного розслідування нещасного випадку» була призначена нова комісія по розслідуванню нещасного випадку.

05 жовтня 2015 року Комісія з розслідування нещасного випадку прийшла до висновку, що нещасний випадок, який стався 19.06.2015 о 12 годині 10 хвилин на дільниці № 12 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» з прохідником 4 розряду ОСОБА_1 , не є таким, що пов`язаний з виробництвом, про що було складено Акт за формою Н-5 від 05.10.2015 року (том 1 а.с.15-17).

Звертаючись до суду з позовом про визнання противоправним та скасування акту Форми Н-5, зобов`язання відповідачів скласти акт про нещасний випадок на виробництві, визнання страховим нещасного випадку позивач посилався на те, що комісією з розслідування нещасного випадку фактично не було проведено розслідування нещасного випадку, не встановлено обставини та причини гострого професійного отруєння, не відображено заходи щодо запобігання його розвитку, не виявлено осіб, які допустили порушення норм законодавства, тому просив суд визнати протиправним та скасувати Акт за формою Н-5 від 05.10.2015 року повторного розслідування нещасного випадку, що стався з ним 19.06.2015 року; зобов`язати відповідачів скласти акт по формі Н-1 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом та визнати даний нещасний випадок страховим.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту нещасного випадку на виробництві не є компетенцією суду, оскільки зобов`язуючи провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 , суд заздалегідь зобов`язує ще не створену комісію скласти саме Акт форми Н-1 за наслідками майбутнього розслідування і таким чином виходить за межі своїх повноважень Крім того, суд дійшов висновку про те, відповідачами не допущено порушень норм законодавства під час складання Акту форми Н-5 від 05.10.2015 року, а тому позовна вимога про визнання Акту форми Н-5 необґрунтована і скасування Акту задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Захист прав, свобод та інтересів працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, здійснюється у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 171 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Відповідно до ст.22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, відповідно до Положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом, питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах врегульована Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 (далі - Порядок №1232, який діяв з 01 січня 2012 року до 17 квітня 2019 року, тобто був чинним на момент виникнення правовідносин сторін).

Згідно положень пункту 7 Порядку №1232 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що

сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під часвиконання ним трудових (посадових) обов`язків. До гострого професійного отруєння належить захворювання, що виникло після однократного впливу на працівника шкідливої речовини (речовин).

Відповідно до пунктів 10 та 11 зазначеного Порядку №1232 роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок, зобов`язаний протягом доби утворити комісію з проведення розслідування нещасного випадку у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування. До складу такої комісії входять керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій з охорони праці (голова комісії), представник Фонду за місцезнаходженням підприємства, представник первинної профспілки (у разі наявності на підприємстві кількох профспілок - представник профспілки, членом якої є потерпілий, а у разі відсутності профспілки - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці), а також представник підприємства, інші особи.

Пунктом 14 Порядку № 1232 передбачено, що Комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення: обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з`ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); визначити, пов`язаний чи не пов`язаний нещасний випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження.

Крім того, згідно пункту 23 Порядку № 1232, нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік, згідно з цим Порядком, протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку).

Пунктом 15 Порядку №1232 передбачені обставини, за якими нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом. Обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є: виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; підготовка до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь виробництва, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; виконання завдань відповідно до розпорядження роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні; проїзд на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підприємству, або іншому транспортному засобі, наданому роботодавцем відповідно до укладеного договору; використання власного транспортного засобу в інтересах підприємства з дозволу або за письмовим дорученням роботодавця чи безпосереднього керівника робіт; виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до його трудових (посадових) обов`язків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця; участь у спортивних змаганнях, інших масових заходах та акціях, які проводяться підприємствомсамостійно або за рішенням органів управління за наявностівідповідного розпорядження роботодавця; ліквідація наслідків аварії, надзвичайної ситуації техногенного або природного характеру на виробничих об`єктах і транспортних засобах, що використовуються підприємством; надання підприємством шефської (благодійної) допомоги іншим підприємствам, установам, організаціям за наявності відповідного рішення роботодавця; перебування потерпілого у транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо настання нещасного випадку пов`язане з виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків або з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів чи середовища; прямування потерпілого до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженим маршрутом або до будь-якого об`єкта за дорученням роботодавця; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням, у тому числі на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності; раптова серцева смерть потерпілого внаслідок гострої серцево-судинної недостатності під час перебування на підземних роботах (видобування корисних копалин, будівництво, реконструкція, технічне переоснащення і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд, проведення геологорозвідувальних робіт під землею) або після підйому потерпілого на поверхню з даною ознакою, що підтверджено медичним висновком; скоєння самогубства працівником плавскладу на суднах морського, річкового та рибопромислового флоту в разі перевищення обумовленого колективним договором строку перебування у рейсі або його смерті під час перебування у рейсі внаслідок впливу психофізіологічних, небезпечних чи шкідливих виробничих факторів; оголошення потерпілого померлим унаслідок його зникнення, пов`язаного з нещасним випадком під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків; заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого під час виконання чи у зв`язку з виконанням ним трудових (посадових) обов`язків або дій в інтересах підприємства, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків невиробничого характеру, що підтверджено висновком компетентних органів; одержання потерпілим травми або інших ушкоджень внаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного виробничого фактора чи середовища у процесі виконання ним трудових (посадових) обов`язків, що підтверджено медичним висновком; раптове погіршення стану здоров`я потерпілого або його смерті під час виконання трудових (посадових) обов`язків внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не пройшов обов`язкового медичного огляду відповідно до законодавства, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку; перебування потерпілого на території підприємства або в іншому місці роботи під час перерви для відпочинку та харчування, яка встановлюється згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, технологічної перерви, а також під час перебування на території підприємства у зв`язку з проведенням виробничої наради, одержанням заробітної плати, проходженням обов`язкового медичного огляду тощо або проведенням з дозволу чи за ініціативою роботодавця професійних та кваліфікаційних конкурсів, спортивних змагань та тренувань чи заходів, передбачених колективним договором, якщо настання нещасного випадку пов`язано з впливом небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком.

Перелік обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, визначений у додатку 6.

Пунктом 16 Порядку№1232 визначено перелік обставин, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом. Зазначені переліки є вичерпними.

Обставинами, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом, є: перебування за місцем постійного проживання на території польових і вахтових селищ; використання в особистих цілях без відома роботодавця транспортних засобів, устаткування, інструментів, матеріалів тощо, які належать або використовуються підприємством (крім випадків, що сталися внаслідок їх несправності, що підтверджено відповідними висновками); погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, якщо це не пов`язано із застосуванням таких речовин у виробничому процесі чи порушенням вимог щодо їх зберігання і транспортування, або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, до настання нещасного випадку був відсторонений від роботи, відповідно до вимог Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства або колективного договору; алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене виробничим процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком; вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами; природна смерть, смерть від загального захворювання або самогубство (крім випадків, зазначених у пункті 15 цього Порядку), що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та/або відповідною постановою про закриття кримінального провадження.

Зі змісту пунктів 14-16 Порядку №1232 вбачається, що з`ясування обставин і причин нещасного випадку, обстеження місця настання нещасного випадку, одержання письмових пояснень потерпілого та свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, складання Акта розслідування нещасного випадку за формою Н-1, належить до компетенції комісії по розслідуванню нещасного випадку.

У разі незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного випадку керівник Держнаглядохоронпраці або його територіального органу має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування такого випадку спеціальною комісією в іншому складі і за результатами її роботи скасувати висновки попередньої спеціальної комісії.

Пунктом 54 Порядку №1232 передбачено, що рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено у судовому порядку у разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сім`ї чи особи, яка представляє його інтереси, зі змістом затвердженого Акта форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ).

Таким чином, на законодавчому рівні право висловлювати незгоду з висновками роботи спеціальної комісії серед інших надано також потерпілому, членам його сім`ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, шляхом оскарження у судовому порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 працює в ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» з 2004 року по теперішній час.

19 червня 2015 року на дільниці №12 шахти «Гвардійська», під час пересування на господарчому підняттєвому 243 осі горизонту 1350/1300 м, який знаходиться у проходці, позивач ОСОБА_1 відчув себе зле. Він опустився на горизонт 1350 м, де звернувся до начальника дільниці зі скаргою на стан здоров`я.

Після повідомлення ОСОБА_1 про погіршення стану здоров`я, 19 липня 2019 року приблизно о 12 годині 10 хвилин, його було супроводжено до медпункту, де йому було надано першу медичну допомогу.

В той же час, 19.06.2015 року о 12-10 годині, було складено повідомлення про нещасний випадок (погіршення стану здоров`я) ОСОБА_1 , повідомлення підписано директором охорони праці ОСОБА_3 та о 12-50 годині направлено до Криворізького гірничопромислового територіального управління (том 1 а.с.74).

ОСОБА_1 о 12-58 годині машиною швидкої допомоги було доставлено у приймальне відділення КЗ «Криворізька міська лікарні № 16», що підтверджується копією довідки Криворізької міської станції швидкої допомоги № 2785 від 19.06.2015 року (том 1 а.с.18).

Наказом № 1252 від 19.06.2015 року ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» була призначена Комісія з розслідування нещасного випадку про погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 (том 1 а.с.75).

Відповідно до Наказу № 1275 від 23.06.2015 року були внесені доповнення до попереднього наказу, а саме до складу Комісії з розслідування нещасного випадку про погіршення стану здоров`я включено начальника медичної служби ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» Серединського В.П. та головного спеціаліста санітарно-гігієнічного відділу відокремленого структурного підрозділу Криворізького міськрайонного Управління Головного управління Держсанепідемслужби у Дніпропетровській області Лопатинського А.В. (том 1 а.с.76).

Згідно листа № 12-15/1277/1 від 24.06.2015 року начальника територіального управління Корольова К.В. погоджено продовження строку розслідування нещасного випадку до 22.07.2015 року.

10 липня 2015 року Комісія з розслідування нещасного випадку прийшла до висновку, що нещасний випадок, який стався 19.06.2015 року о 12 годині 10 хвилин на дільниці №12 шахти «Гвардійська» ПАТ ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» з прохідником 4 розряду ОСОБА_1 не підпадає під дію п. 15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку ещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232, тому не визнано таким, що пов`язаний з виробництвом (том 1 а.с.12-14).

18.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про незгоду з висновками Комісії від 10.07.2015 року та начальником Криворізького гірничопромислового територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України було видано припис форми Н-9 № 01-09/1, щодо проведення повторного розслідування нещасного випадку, що узгоджується з Порядком № 1232.

При проведенні повторного розслідування нещасного випадку комісія з розслідування нещасного випадку обстежила місце нещасного випадку. Згідно повідомлення № 382 від 19.06.2015 року газоаналітичної лабораторії ДВГРЗ ДСНС України, результати вимірювань складу повітря в господарчому підняттєвому 243 оси гор. 1350/1300 м становлять Со2-0.2% об. при нормі 0.0016% об., NOx-0.00014% об. при нормі 0.00025% об. Дії отруйних речовин в повітрі робочої зони не має. Господарчий підняттєвий 243 осі №3 гор.1350/1300м. відповідає нормативним вимогам, виробка постійно провітрюється. При експрес аналізі стану рудничного повітря у господарчому підняттєвому 243 оси гор. 1350/1300 м, шкідливих газів не виявлено. Комісією опитано свідків та осіб, які причетні до нещасного випадку, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у яких погіршення стану здоров`я 19.06.2015 року не було. Комісія розглянула і оцінила відповідність умов праці вимогам нормативних актів про охорону праці та дійшла висновку про те, що технічні, організаційні причини настання нещасного випадку - відсутні. При розслідувані комісією не було встановлено осіб, дії чи бездіяльність яких призвели до погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 . Крім того, комісією було вивчено медичну документацію, зокрема, довідку КЗ «Криворізька міська лікарня № 16», в якій зазначено остаточний діагноз: отруєння невідомою речовиною, Код МКХ-10 Т.65.9 (том 1 а.с.18). Крім того комісія розробила заходи щодо запобігання подібним випадкам, а саме зобов`язала заступника директора шахти з ОП ОСОБА_7 з результатами розслідування ознайомити усіх працівників.

На підставі виконаних заходів 05 жовтня 2015 року Комісія з розслідування нещасного випадку, прийшла до висновку, що нещасний випадок, який стався 19.06.2015 року о 12 годині 10 хвилин на дільниці №12 шахти «Гвардійська» ПАТ ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» з прохідником 4 розряду ОСОБА_1 , не є таким, що пов`язаний з виробництвом.

Після проведення новоствореною комісією повторного розслідування нещасного випадку від 05 жовтня 2015 року не було виявлено підстав кваліфікувати його як такий, що пов`язаний з виробництвом.

Позивач, не погоджуючись з таким висновком, скористався своїм правом та звернувся до суду з вимогою визнати нещасний випадок, що стався з ним 19 червня 2015 року на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» таким, що пов`язаний з виробництвом; зобов`язати ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» скласти Акт за формою Н-1 за фактом нещасного випадку на виробництві, що стався який стався з ОСОБА_1 19 червня 2015 року о 12 годині 10 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат» під час виконання трудових обов`язків таким, що пов`язаний з виробництвом, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з тих підстав, що визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, та складення Акта за формою Н-1, належить виключно до повноважень комісії з розслідування нещасних випадків на виробництві, а не суду, є помилковим та призвів до невірного вирішення спору в цій частині, у зв`язку з чим в цій частині заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги позивача та його представника.

Так, у пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, Заява 28924/04) констатував: «50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Таким чином, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine) , заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

Зважаючи на те, що під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект, колегія суддів вважає за необхідне розглянути заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом та зобов`язання вчинити певні дії, надати належну оцінку доводам сторін та зібраним у справі доказам, з ухваленням рішення по суті заявлених позовних вимог.

Вказаний висновок колегії суддів повіністю узгоджується з висновками, викладеними в Постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 266/3121/17-ц, провадження № 61-20478св19 та Постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 587/2085/16-ц, провадження № 61-45665св18.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що 19 червня 2015 року на дільниці №12 шахти «Гвардійська,» під час пересування на господарчому підняттєвому 243 осі горизонту 1350/1300 м, який знаходиться у проходці, позивач ОСОБА_1 відчув себе зле. Він опустився на горизонт 1350 м, де звернувся до начальника дільниці зі скаргою на стан здоров`я та був проводжений до медичного пункту, після чого направлений до Криворізької міської лікарні №16.

За результатами розслідування комісією було складено Акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 19 червня 2015 року о 12 год. 10 хв. на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» від 10 червня 2015 року за формою Н-5.

За результатами повторного розслідування комісією було складено Акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 19 червня 2015 року о 12 год. 10 хв. на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», від 05 жовтня 2015 року за формою Н-5 та встановлено, що нещасний випадок, який стався 19.06.2015 року о 12 годині 10 хвилин на дільниці № 12 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» з прохідником 4 розряду ОСОБА_1 , не є таким, що пов`язаний з виробництвом, про що було складено Акт за формою Н-5 від 05.10.2015 року.

Позивач не погоджуючись з такими висновками комісії звернувся з позовом до суду.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

За положеннями ч.1, ч.3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З матеріалів справи вбачається, що 19 червня 2015 року на дільниці №12 шахти «Гвардійська,» під час пересування на господарчому підняттєвому 243 осі горизонту 1350/1300 м, який знаходиться у проходці, позивач ОСОБА_1 відчув себе зле. Він опустився на горизонт 1350 м, де звернувся до начальника дільниці зі скаргою на стан здоров`я.

Після повідомлення ОСОБА_1 про погіршення стану здоров`я, 19 липня 2019 року приблизно о 12 годині 10 хвилин, його було супроводжено до медпункту, де йому було надано першу медичну допомогу.

О 12-58 годині позивача машиною швидкої допомоги було доставлено у приймальне відділення КЗ «Криворізька міська лікарні № 16», що підтверджується копією довідки Криворізької міської станції швидкої допомоги № 2785 від 19.06.2015 року (том 1 а.с.18).

Відповідно до виписного епикризу № 165136 КЗ «Криворізька міська лікарні № 16», позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 19.06.2015 року по 24.06.2015 року з діагнозом отруєння невідомою речовиною. При огляді наркологом встановлено, що позивач не має даних про алкогольну залежність та вживання наркотичних чи токсікоматичних речовин.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що позивач 19 червня 2015 року, при виконнані трудових обов`язків на дільниці №12 шахти «Гвардійська», під час пересування на господарчому підняттєвому 243 осі горизонту 1350/1300 м, який знаходиться у проходці, отруївся невідомою речовиною, був направлений до лікарні, де йому встановлено діагноз: отруєння невідомою речовиною.

Даних про погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, застосування яких не пов`язане із виробничим процесом, матеріали справи не містять.

Крвм того, той факт, позивач отруївся невідомою речовиною під час виконання трудових обов`язків підтверджується поясненнями свідків, наданими в суді першої інстанції.

Так, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснив, що він працює прохідником дільниці №12 ш.«Гвардійська». На час події працював на дільниці №10. Пояснив, що під час вибухових дій ОСОБА_1 отримав отруєння вибуховими газами, йому була надана медична допомога. Однак, заміри газів на місці вибухів, та де сталася подія, були проведені лише через 5 годин.

У судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 пояснив, що працює на ш.Гвардійська начальником дільниці №11. Вибухи проводяться в кінці зміни. 19.06.2015 року ОСОБА_1 після вибухових дій стало зле, головний біль, тошнота, нудота і запаморочення, слабкість, його було доставлено до медичного пункту та надано медичну допомогу. Зі слів ОСОБА_1 , він отруївся вибуховими газами. Адміністрацією була проведена перевірка, допитані свідки. Крім ОСОБА_1 , в цей день ніхто не постраждав, хоча перебували разом з ним.

У судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_9 пояснив, що працює прохідником дільниці №10 ш.Гвардійська. Знає зі слів ОСОБА_1 , що після проведення вибухів, через 15 хвилин, позивачу стало зле, його доставлено до медпункту. В зв`язку з тим, що простір, де проводились вибухи, закритий, без вентиляції, стався витік газів аміаку, від чого виникло отруєння.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_10 , який в удовому засіданні в суді першої інстанції пояснив, він був начальником відділу оперативного контролю охорони праці та пожежної безпеки ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», був головою комісії про проведення розслідування нещасного випадку, що стався 19.06.2015 року та в даному забої, де проводився вибух його потужність була малою, а тому концентрація газу не могла бути небезпечною для працівників шахти, оскільки посилання свідка на те концентрація газу не могла бути небезпечною для працівників шахти є припущенням. При цьому посилання свідка на те, що гірничим майстром було зроблено заміри газу, який був в нормі, коелгією суддів також не мождуть бути прийняті до уваги, оскільки такі заміри були проведені гірничим майстром ОСОБА_4 , о 09 год. 30 хв., до настання нещасного випадку, а наступні заміри газу, зі слів свідка ОСОБА_8 , були зроблені через п`ять годин після отруєння позивача.

Колегія суддів вважає покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 послідовними, такими, що відповідають об`єктивній дійсності, узгоджуються між собою та з іншими доказами у справі. Виходячи з аналізу пояснень свідків можна дійти висновку про те, що 19.06.2015 року, о 12 год. 10 хв., на дільниці №12 шахти «Гвардійська,» під час пересування на господарчому підняттєвому 243 осі горизонту 1350/1300 м, який знаходиться у проходці, під час вибухових дій, ОСОБА_1 отримав отруєння невідомими газами. Простір, де проводились вибухи, закритий, без вентиляції, тому отруїтися в іншому місці позивач не мав об`єктивної можливості. При цьому, гірничим майстром ОСОБА_4 , о 09 год. 30 хв. було зроблено заміри газу та наявність отруйних речовин в господарчому підняттєвому 243 осі № 3 виявлена не була, наступні заміри газу, зі слів свідка ОСОБА_8 , були зроблені через п`ять годин після отруєння позивача.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем доведено обставини, на які він посилається на підтвердження своїх позовних вимог. За таких обставин, зважаючи на положення підпункту 17 пункту 15 Порядку відповідно до якого обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається Акт за формою Н-1 є одержання потерпілим травми або інших ушкоджень внаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного виробничого фактора чи середовища у процесі виконання ним трудових (посадових) обов`язків, що підтверджено медичним висновком.

У зв`язку з наведеним вище колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що відповідачами не допущено порушень норм законодавства під час складання Акту форми Н-5 від 05.10.2015 року, а тому позовна вимога про визнання Акту форми Н-5 необгрунтована і скасування Акту задоволенню не підлягає. Посилання представника підприємства на те, що позивач міг отруїтися їжею, яку вживав до початку роботи, колегія суддів вважає безпідставними та не підтвердженими належними та допустимими доказами.

При цьому, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача про визнання страховим нещасного випадку не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги є передчасними.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про справі про часткове задоволення позовних вимог позивача та визнання недійсним та скасування Акту за формою Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, що стався 19.06.2015 року о 12 годині 10 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат» з ОСОБА_1 , який складений 05.10.2015 року, визнання нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 19 червня 2015 року о 12 годині 10 хвилин на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» під час виконання трудових обов`язків таким, що пов`язаний з виробництвом та зобов`язання ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» скласти Акт за формою Н-1 про нещасний випадок, який пов`язаний з виробництвом, що стався 19.06.2015 року о 12 годині 10 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат» з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.255, 367,374,377,381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2020 року скасувати та постановити нове рішення по справі.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області, Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про визнання противоправним та скасування актів Форми Н-5, зобов`язання відповідачів скласти акт про нещасний випадок на виробництві, визнання страховим нещасного випадку задовольнити частково.

Визнати недійсним та скасувати Акт за формою Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, що стався 19.06.2015 року о 12 годині 10 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат» з ОСОБА_1 , який складений 05.10.2015 року.

Визнати нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 19 червня 2015 року о 12 годині 10 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат» під час виконання трудових обов`язків таким, що пов`язаний з виробництвом.

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» скласти Акт за формою Н-1 про нещасний випадок, який пов`язаний з виробництвом, що стався 19.06.2015 року о 12 годині 10 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат» з ОСОБА_1 .

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: