Постанова

Іменем України

31 березня 2021 року

м. Київ

справа № 740/4386/18

провадження № 61-9377св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - Ніжинська міська рада Чернігівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 січня 2020 року, постановлену у складі судді Ковальової Т. Г., та постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 травня 2020 року, прийняту у складі колегії суддів: Скрипки А. А., Онищенко О. І., Харечко Л. К.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що сторони у справі є співвласниками будинку, розташованого на АДРЕСА_1 , і вони не могли досягти згоди щодо користування земельною ділянкою.

Вказуючи на порушення її прав, ОСОБА_1 просила суд установити порядок користування земельною ділянкою, яка розташована по

АДРЕСА_1 , шляхом виділення їй

у користування 1/3 частини земельної ділянки.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 січня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 500 грн.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції задовольнив заяву позивача про залишення позову без розгляду.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про компенсацію здійснених судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами внаслідок необґрунтованих дій позивача. Відповідачами надані докази понесення ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення ним витрат у сумі

11 500 грн.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 20 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 січня 2020 року залишено без змін.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, яка оскаржувалася

в частині розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції виходив із того, що розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється на підставі поданих доказів. Подаючи заяву про компенсацію витрат на правничу допомогу, відповідачі подали договір про надання правової допомоги, який укладено між ОСОБА_3 та адвокатом Семенком В. І., у якому сторонами було погоджено погодинні ставки (гонорар), а також детальний опис наданих послуг з їх погодинним розрахунком, тому відсутні підстави для зменшення витрат на правничу допомогу з огляду на відсутність доказів надмірності понесених відповідачем витрат.

Суд апеляційної інстанції відхилив доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач позбавлена змоги ознайомитись з документами, які підтверджували б обґрунтованість заявлених витрат та надати свої заперечення щодо співмірності витрат, оскільки судове засідання суду першої інстанції, на якому вирішено питання розподілу судових витрат, відбулось за відсутності позивача та її представника, але при цьому вони були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, клопотання про відкладення розгляду справи або оголошення перерви

у розгляді справи від позивача та її представника до суду не надходило.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 січня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 травня 2020 року в частині стягнення компенсації витрат на професійну правничу допомогу, прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про стягнення компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Судові рішенні судів першої та апеляційної інстанції в частині залишення позову без розгляду не оскаржуються, тому в силу вимог статті 400

ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції

не дослідили висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження

№ 12-110гс19), в якому зазначається, що відповідач повинен був надати попередній розрахунок судових витрат при подачі відзиву. Заявник зазначає, що питання судових витрат не заявлялось відповідачем з вересня 2018 року по січень 2020 року, а тому відповідач втратив можливість ставити питання про відшкодування таких витрат.

Питання розподілу витрат вирішувалось за її відсутності у судовому засіданні, а тому заявник була позбавлена можливості надати суду заяву про неспівмірність заявлених витрат на професійну правову допомогу.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

03 липня 2020 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів: Сімоненко В. М., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. відкрито касаційне провадження та витребувано справу з Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

У липня 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

У листопаді 2020 року, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з обранням судді

Сімоненко В. М. до Великої Палати Верховного Суду, справу передано колегії суддів: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гульку Б. І., Луспенику Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2021 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області

від 28 вересня 2018 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

10 січня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гринь Людмила Василівна звернулася до суду із заявою про залишення позовної заяви

без розгляду у зв`язку з необхідністю у доопрацюванні матеріалів справи.

21 січня 2020 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали клопотання про компенсацію позивачем витрат на професійну правничу допомогу, внаслідок необґрунтованих дій позивача. До заяви долучено: копію договору про надання правничої допомоги, три квитанції до прибутково-касового ордера на загальну суму 11 500 грн, акт виконаних робіт та розрахунок оплати праці.

З акта виконаних робіт та розрахунку оплати праці адвоката Семенка В. І .

від 21 січня 2020 року встановлено, що об`єм виконаної роботи та оплата за проведену роботу визначена таким чином: вивчення документів у справі, законодавчої бази та судової практики (3 години) - 2 500 грн; узгодження правової позиції, складання відзиву на позов (2 години) - 2 000 грн; підготовка до судового засідання (1 година) - 1 000 грн; участь у судовому засіданні під час розгляду справи 27 грудня 2018 року (1 година) - 1 000 грн, 25 лютого 2019 року (1 година) - 1 000 грн, 30 травня 2019 року (1 година) - 1 000 грн, 21 січня 2020 року (1 година) - 1 000 грн; участь у проведенні спеціалістом землемірних робіт на спірній земельній ділянці 17 грудня

2019 року (1 година) - 1 000 грн; складання заяви про відшкодування позивачем судових витрат 20 січня 2020 року (1 година) - 1 000 грн.

Всього витрачено 12 годин. Загальна сума оплати становить 11 500 грн.

Участь у судових засіданнях суду першої інстанції адвоката Семенка В. І. протягом 4 годин 06 хвилин підтверджено матеріалами справи (протоколи судового засідання: від 22 грудня 2018 року, від 25 лютого 2019 року,

від 30 травня 2019 року, 21 січня 2020 року).

Згідно з пунктом 4.2 договору про надання правничої допомоги у цивільній справі від 09 жовтня 2018 року, укладеного між адвокатом Семенком В. І. та відповідачами, сторони договору визначили, що всього гонорар адвоката складає суму, що дорівнює добутку вартості 1 години роботи на кількість годин, витрачених адвокатом по даній справі. Вартість 1 години роботи складає 1 000 грн.

На виконання умов договору про надання правничої допомоги у цивільній справі, укладеного 09 жовтня 2018 року, ОСОБА_3 згідно з квитанцією від 25 лютого 2019 року сплатив адвокату Семенку В. І. 2 500 грн, згідно

з квитанцією від 16 січня 2020 року - 3 000 грн, згідно з квитанцією

від 29 жовтня 2018 року - 6 000 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення в оскаржуваній частині вказаним вимогам закону не відповідають.

Згідно з частиною п`ятою статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Статтею 260 ЦПК України передбачено зміст ухвали суду. Зокрема, у пункті 3 частини першої статті 260 ЦПК України передбачено, що ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини, із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Таким вимогам процесуального закону ухвала суду першої інстанції не відповідає, оскільки вирішуючи клопотання ОСОБА_3 та

ОСОБА_3 , стягуючи на користь ОСОБА_3 компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 500 грн, суд першої інстанції застосував частину п`яту статті 142 ЦПК України, однак взагалі не навів мотивів, з яких виходив, що процесуальні дії позивача є необґрунтовані.

Апеляційний суд у порушення вимог частини першої статті 13 (диспозитивність), статті 367 (межі розгляду справи апеляційним судом)

ЦПК України, замість вирішення питання про законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції у частині стягнення компенсації витрат на професійну правничу допомогу за необґрунтованістю дій позивача, став вирішувати питання щодо доведеності розміру суми.

Оскільки судове рішення суду першої інстанції не містить мотивів ухвалення судового рішення, Верховний Суд позбавлений можливості вирішити спір по суті.

Керуючись статтями 400, 402, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 січня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 травня

2020 року в частині вирішення клопотання про стягнення компенсації витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_1 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк