ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2021 року м. Кропивницький

справа № 401/1167/20

провадження № 22-ц/4809/250/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

учасники справи:

позивач Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2020 року у складі судді Гармаш Т.І.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (далі СП ТОВ «Світловодськпобут») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради № 742 від 15 серпня 2012 року «Про визначення виконавця житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання» СП ТОВ «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодськ та проводить забезпечення тепловою енергією багатоквартирні будинки. Вказане рішення діяло до 16.08.2019, тобто в момент виникнення спірних правовідносин.

Зазначав, що між ОСОБА_1 та СП ТОВ «Світловодськпобут» 27 вересня 2017 року укладено договір про постачання теплової енергії, а саме про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , строком на 5 років. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

Позивач згідно даного договору забезпечує теплопостачання в опалювальні періоди, а споживач зобов?язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах передбачених договором.

Однак, відповідач договірні зобов`язання щодо оплати отриманих послуг не виконує, тому за період з 01 грудня 2017 року по 01 грудня 2019 року його заборгованість за спожиту теплову енергію становить 15496,16 грн. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивач просить стягнути втрати від інфляції у сумі 1578 грн. 88 коп., 3% річних - 822 грн. 70 коп.

Всього позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 17 897 грн. 74 коп. боргу за спожиту теплову енергію, з яких 15 496 грн. 16 коп. - основний борг, 1578 грн. 88 коп. втрати від інфляції, 822 грн. 70 коп. 3% річних.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь СП ТОВ «Світловодськпобут» заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 2259 грн. 96 коп. та судовий збір у сумі 264 грн. 80 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Суд дійшов висновку про правомірність відключення квартири ОСОБА_1 від мережі централізованого опалення, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за послуги теплопостачання починаючи з 01.10.2018 року, тобто з часу затвердження міжвідомчою комісією Акту про відключення квартири відповідача від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води є такими, що не підлягають задоволенню, відповідно розмір заборгованості за період з 01.12.2017 по 30.09.2018 з врахуванням сплати та субсидії складає 2 259 грн. 96 коп.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В обґрунтування апеляційної скарги СП ТОВ «Світловодськпобут» зазначає, що оскаржуване рішення є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права права, а також фактичним обставинам справи..

Зокрема зазначає, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року у справі № 1140/2411/18, позов СП ТОВ «Світловодськпобут» до виконавчого комітету Світловодської міської ради задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради № 372 від 10 липня 2018 року «Про надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання», яким було надано дозвіл, в тому числі, і відповідачу на відключення квартири АДРЕСА_2 .

Тому дії відповідача по встановленню індивідуального опалення у квартирі та відключення її від системи централізованого опалення не можна вважати правомірними так, як правова підстава для їх вчинення відпала.

Звертає увагу суду, що умовами укладеного між сторонами договору та нормами чинного законодавства встановлено спеціальний порядок відмови від послуг централізованого опалення. Договір про надання послуги з централізованого опалення має застосовуватися у контексті з відповідним положенням Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, а одне лише бажання щодо відключення квартири від мережі теплопостачання не може бути підставою для розірвання договору, укладеного між сторонами.

Позивач просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Спільне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 742 від 15 серпня 2012 року. (а.с. 7)

27.09.2017 року між СП ТОВ «Світловодськпобут» та ОСОБА_1 укладено договір про постачання теплової енергії, відповідно до якого СП ТОВ «Світловодськпобут» зобов`язується постачати теплову енергію споживачу з метою гарячого водопостачання та опалення приміщення за адресою АДРЕСА_1 , а споживач зобов`язується сплачувати за використану теплову енергію. Відповідно до п. 29 вказаного договору, термін його дії 5 років з моменту його підписання. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору ні одна зі сторін не виявить бажання внести в нього зміни або доповнення, він продовжується (а.с. 8-9).

Відповідно до наказів СП ТОВ "Світловодськпобут" "Про початок опалювального сезону" у 2017, 2018, 2019 роках, позивач надавав послуги централізованого опалення у м. Світловодську ( а.с. 12-16).

Рішенням Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 10 липня 2018 року № 372 «Про надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання» ОСОБА_1 надано дозвіл на відключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання за умови отримання відповідних технічних умов на встановлення опалення та при умові проведення робіт з відключення квартири в між опалювальний період. ( а.с. 42).

Відповідно до копії рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 року - рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради визнано протиправним та скасовано ( а.с. 64-66). На оскарження рішення суду надано тридцять днів з дня його проголошення. Отже на момент відключення відповідача від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, а саме 26.09.2018 року, рішення Виконавчого комітету світловодської міської ради № 372 від 10.07.2018 року було чинним.

На замовлення ОСОБА_1 - ФОП ОСОБА_2 виготовлені робочий проект - реконструкції системи централізованого опалення квартирі АДРЕСА_2 .(а.с. 44-50).

Рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення вії мереж ЦО та ГВП, протокол від 26 вересня 2018 року № 8, затверджено Акт про відключення квартири АДРЕСА_2 від мереж ЦО та ГВП. (а.с. 43).

Згідно п. 2 Акту відключення квартири АДРЕСА_2 від будинкових мереж ЦО і ГВП будинку виконано шляхом видимого розриву заварюванням приєднань радіаторів (конвектори - 6 шт., заварюванням стояків 7 шт. (а.с. 43).

Представник відповідача в судовому засіданні визнала частково позов у сумі 2259,95 грн. за період з 01 грудня 2017 року до моменту відключення квартири від централізованого опалення, з урахуванням субсидії, яку вона отримувала ( а.с. 40-41).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з частиною шостою статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Згідно пункту 39 Правил користування тепловою енергією, право споживача вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитися від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію в строк, передбачений договором.

Матеріалами справи підтверджується, що спільне підприємство - товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 742 від 15 серпня 2012 року.

27.09.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води терміном на 5 років, дія якого продовжується, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору або необхідність перегляду.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області від 10 липня 2018 року № 372 «Про надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання», провела відключення своєї квартири від мереж централізованого опалення, про що було складено відповідний акт, затверджений рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО ГВП протокол № 8 від 26 вересня 2018 року.

Вказане рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області від 10 липня 2018 року № 372 в подальшому скасоване рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року, яке набрало законної сили.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із подальшими змінами), та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 № 4 (чинним на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до пунктів 25, 26 зазначених Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 Порядку, відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 дотрималася чинного Порядку, отримала дозвіл Виконавчого комітету Світловодської міської ради на відключення від мереж ЦО і ПГВ та здійснила таке відключення відповідно до робочого проекту реконструкції централізованого опалення у квартирі, факт відключення та відсутність у її квартирі централізованого опалення підтверджено актом від 12 вересня 2018 року, який затверджено рішенням міжвідомчої комісії від 26 вересня 2018 року № 8. З огляду на зазначене відсутні підстави вважати, що відповідач здійснив самовільне відключення квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Доводи апеляційної скарги, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.09.2018, рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 10 липня 2018 року № 372 «Про надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання» визнано протиправним та скасоване, правового значення для вирішення цієї справи не мають, оскільки на час проведення позивачем робіт по відключенню квартири від мережі централізованого опалення рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 10 липня 2018 року № 372, яким було надано дозвіл позивачу на відключення квартири від централізованого опалення, було чинним. Отже, дії позивача не були протиправними.

Суд першої інстанції при вирішенні спору правильно врахував, що на час відключення квартири від мережі централізованого опалення 26 вересня 2018 року це рішення було чинним, тобто відповідач діяла правомірно на підставі наданого їй дозволу в установленому законом порядку та в межах укладеного сторонами договору від 27 вересня 2017 року.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 31.03.2021 в справі № 401/853/20, провадження № 61-16527св20.

Відповідач виготовила проєкт та встановила індивідуальне опалення. Централізоване опалення в належній їй квартирі відсутнє, транзитні стояки опалення ізольовані і по факту позивач тепло в квартиру відповідача не постачає, тому не може бути задоволений позов про стягнення коштів за централізоване опалення квартири, які фактично позивачем не понесені, оскільки такі послуги позивач не надає відповідачу з часу від`єднання квартири від централізованої мережі в установленому законом порядку.

Задоволення позову за таких обставин суперечитиме загальним засадам цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та свободи договору.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у подібних справах за участю цього самого позивача, а саме у судових рішеннях: від 18 листопада 2019 року у справі № 401/2587/18, провадження № 61-8952св19; від 14 лютого 2020 року у справі № 401/799/18, провадження № 61-703св19; від 23 червня 2020 року у справі № 401/1676/19, провадження № 61-8693ск20, в якому висловлена правова позиція, що відключення квартири від мережі централізованого опалення на підставі відповідного дозволу, який був чинним на час відключення, не може вважатися самовільним відключенням.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що згідно акту, затвердженого рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО та ГВП від 26 вересня 2018 року № 8, споживання теплової енергії є припиненим з 26.09.2018, а тому нарахування заборгованості за послуги теплопостачання квартири АДРЕСА_2 починаючи з 01.10.2018 року є безпідставним.

Разом з тим, не можна вважати обґрунтованою відмову у стягненні інфляційних втрат та 3% річних за вказаний період з посиланням на те, що позивачем проведено розрахунок суми, на яку збільшився розмір внаслідок інфляційних процесів та розрахунок трьох відсотків річних без врахування субсидії, а тому вказаний розрахунок не є об`єктивним та не може вважатись належним доказом, оскільки містить недостовірну інформацію.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Так, за змістом ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - сплату грошей за надані послуги.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в п.10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч.2 ст.625 ЦК України.

Застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

В постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року була висловлена правова позиція щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості за неналежне виконання договірних зобов`язань за період з 01.12.2017 по 30.09.2018 складає 8469 грн. 05 коп.

За період з 01 грудня 2017 року по 01 квітня 2018 року відповідачу нараховано субсидію в розмірі 5649 грн. 09 коп., крім того ОСОБА_1 сплатила в грудні 2017 року 560 грн.

Отже, розмір заборгованості за період з 01.12.2017 по 30.09.2018 з врахуванням сплати та субсидії складає 2 259 грн. 96 коп.

З розрахунку вбачається, що позивачем на 01 грудня 2017 року нараховано 1602,93 грн. до сплати за спожиті послуги та нараховано 1194,69 грн. субсидії, а відповідачем сплачено 560,00 грн., тому станом на 01 січня 2018 року у відповідача вникла переплата в розмірі 151,76 грн. Оскільки у відповідача відсутня заборгованість на 01.12.2017, розрахунок інфляційних втрат та 3% річних слід здійснювати з 01.01.2018.

Оскільки індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, то якщо сума боргу сплачується з 16 до останнього дня місяця включно, розрахунок інфляційних втрат починається з наступного за цим місяцем і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 916/1883/16 (пункт 43), від 8 травня 2019 року у справі № 904/2156/18, від 20 вересня 2019 року у справі № 904/4342/18 (пункт 46), від 14 січня 2020 року у справі № 924/532/19 (пункт 23), від 29 квітня 2020 року у справі № 910/1193/19 (пункт 5.2.8), від 18 червня 2020 року у справі № 904/3491/19 (пункт 9.11)).

Обчислення інфляційних втрат здійснюється згідно з положеннями Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, на підставі розрахованих Міністерством статистики України індексів інфляції, наступним чином:

- сума боргу за період 01.12.2017 по 30.09.2018 включно становить 2259,96 грн (з врахуванням сплати та субсидії);

- індекс споживчих цін за період невиплати боргу визначається шляхом множення місячних індексів за період з 01 січня 2018 року по 30 вересня 2018 року включно: 1,015 х 1,009 х 1,011 х 1,008 х 1,000 х 1,000 х 1000 х 1,000 х 1,019 х 100 = 106,35 %;

- величина приросту індексу споживчих цін за період з 01 січня 2018 року по 30 вересня 2018 року включно складає: 106,35 100 = 6,35 %;

- сума компенсації (інфляційна складова) за період з 01 січня 2018 року по 30 вересня 2018 року включно становить: 2259,96 х 6,35:100 = 143,50 грн.

Отже, розмір боргу внаслідок інфляційних втрат за період з 01.01.2018 по 30.09.2018 збільшився на 143,50 грн. з врахуванням сплати та субсидії.

Обчислення 3% нарахованих на суму виведеного боргу становить 50,70 грн. У періоді з 01 січня 2018 року по 30 вересня 2018 року включно з розрахунку суми боргу 2259,96 грн здійснюється наступним чином: 2259,96 х 3 х 273 : 365 :100 = 50,70 грн.

Беручи до уваги проведені розрахунки з врахуванням сплати та субсидії, поряд з основною сумою боргу в розмірі 2259,69 грн., з відповідача підлягають стягненню на користь СП ТОВ «Світловодськпобут» інфляційні втрати за вказаний час прострочення, а саме за період з 01.01.2018 по 30.09.2018 в сумі 143,50 грн., а також три проценти річних від простроченої суми за вказаний період, в розмірі 50,70 грн.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01 грудня 2017 року по 30 вересня 2018 року підлягає зміні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь СП ТОВ «Світловодськпобут» та збільшує цей розмірі до 288,18 грн., тобто пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (2102,00 грн. - судовий збір сплачений за подання позовної заяви) х 13,71 % (задоволені позовні вимоги у відсотковому співвідношенні) = 288,18 грн.).

Також, колегія суддів стягує з ОСОБА_1 на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 432,27 грн., тобто пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (3153,00 грн. - судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги) х 13,71% (задоволені вимоги апеляційної скарги у відсотковому співвідношенні).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Отже, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для частково задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог СП ТОВ «Світловодськпобут».

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних і ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» () нарахування у зв`язку з інфляцією в розмірі 143 грн. 50 коп. та 3% річних в розмірі 50 грн. 70 коп., а всього 194 (сто дев?яносто чотири) грн. 20 коп.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2020 року в частині розміру судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» () 288,18 гривень в рахунок компенсації понесених витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» () судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 432,27 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко