Справа № 212/8116/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого Чайкіна І.Б., за участю: секретаря Новікової В.В., представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) Коваленко Р.А., представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду у місті Кривому Розі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з останнього половину вартості додаткових витрат на дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 5480 грн. 00 коп. та покласти на нього судові витрати. Мотивуючи свою заяву тим, що з 11.09.2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2018 року - розірвано, рішення набрало законної сили 09.11.2018 року. Сторони мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.10.2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі ј частини всіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 .. Однак, відповідач добровільно не бере участі у додаткових витратах на дитину, які полягають у: а) додаткових заняттях англійської мови- 380 грн. за один місяць занять (вересень, жовтень, листопад, грудень) 2018 року; додаткові заняття англійської мови - 380 грн., за один місяць занять (січень, лютий, березень, квітень, травень) 2019 року; по 440 грн. за один місяць занять ( квітень, травень) 2020 року, по 480 грн. за один місяць занять ( вересень, жовтень) 2020 року - на загальну суму за період з вересня 2018 року по жовтень 2020 року - 8 260 грн; б) навчання у Криворізькій міській школі мистецтв № 1 - 150 грн. за місяць з вересня 2018 року по травень 2020 року - на загальну суму 2700 грн. Загалом вартість додаткових витрат на розвиток дитини складає 10 960 грн. з вересня 2018 року по жовтень 2020 року. Вказала, що відповідно до законодавства України участь у додаткових витратах на дитину є обов`язком батька (матері) незалежно від сплати аліментів, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою суду від 13 листопада 2020 року позовну заяву позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

ОСОБА_1 якій діє в інтересах ОСОБА_3 17 грудня 2020 року звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просив стягнути з неї на користь ОСОБА_3 половину додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме грошові кошти в розмірі 25 485 гривень та судові витрати по справі. Зустрічну позовну заяву мотивує тим, що в вересні 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було досягнуто усної згоди, що на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 буде сплачувати грошові кошти в розмірі 1500 грн. Однак, ОСОБА_2 звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів та судом 19.10.2018 року було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_3 ј частину його заробітку, починаючи стягнення з 25.09.2018 року. На підставі вищевказаного наказу було відкрито виконавче провадження та станом на подання первісного позову заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Тобто, аліменти стягнуті в повному обсязі в період з вересня 2018 року по листопад 2020 року. Але при цьому, окрім сплати основних аліментів на підставі рішення суду, ОСОБА_3 в період з серпня 2018 року було надано добровільно кошти в якості додаткових витрат на дитину на загальну суму 61 930 грн. 15 коп.. У зв`язку з тим, що згідно законодавства України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, то суму витрат необхідно поділити навпіл тобто по 30 965 грн. з кожного. При цьому, ОСОБА_3 визнає позовні вимоги в частині понесених додаткових витрат ОСОБА_2 на вивчення англійської мови та відвідування художньої шкоди на загальну суму 5 480 грн. Отже, просить стягнути з ОСОБА_2 25 485 грн. (30 965 грн. 5480 грн.). Звернув увагу суду, що ОСОБА_3 офіційно працює в Польщі та отримує офіційну зарплату, яка значно менша, аніж та з якої з нього в Україні державна виконавча служба стягує аліменти в розмірі 3 380 грн. щомісяця. До того ж зазначив, що батьки ОСОБА_3 є особами похилого віку, на перебувають на його матеріальному утриманні. Додатково вказав, що рішенням жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 15.11.2019 року на користь ОСОБА_2 стягнуто компенсацію вартості Ѕ частини банківського строкового вкладу в грошовому виразі : 42 609 грн. 54 коп. та 4 393 грн. 00 коп., що знаходиться в період з 10.10.2018 року по 14.10.2018 року на особистому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_3 . На підставі викладеного просив відмовити суд в в позовних вимогах ОСОБА_2 та задовольнити його зустрічний позов в повному обсязі.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.12.2020 року прийнято зустрічний позов до свого провадження та здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду справи в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

Представник позивача скористався правом надання відзиву на зустрічну позовну заву в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 . Зазначив, що до додаткових витрат не відносяться витрати з придбання канцелярських товарів, одягу та взяття, придбання сезонного одягу дитині добровільно, під час нечастих зустрічей з дитиною. Придбання ОСОБА_2 житла, не є підставою звільнення ОСОБА_3 від додаткових витрат на утримання дитини. Міркування ОСОБА_3 у зустрічній позовні заяві стосовно розміру поточних відрахувань з нього аліментів, його матеріального стану, стану здоров`я його батьків, посилання його на труднощі у житті, які виникли у зв`язку з невиконання судового рішення про стягнення аліментів, жодним чином не відносяться до предмету, як первісного, так і зустрічного позовів про стягнення додаткових витрат на дитину.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року закрито підготовче провадження у справи та призначено її до судового розгляду.

Позивачка у судове засідання призначене на 30 березня 2021 року не з`явилася, належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання. У судовому засіданні 09 лютого 2021 року її було допитано в якості свідка, яка пояснила суду, що вона не отримувала кошти від ОСОБА_3 , які нібито були переведені на банківську картку її сестри. Також не отримувала від відповідача по справі 15 000 грн. на оплату занять англійської мови для доньки. Щодо одягу який купував ОСОБА_3 дитині на суму 3500 грн., то вказала що ці речі вони купували доньці разом і на загальну суму 1000 грн. Смартгодинник був придбаний в магазині «КОМФІ» на день народження доньки в якості подарунку. Щодо твердження ОСОБА_3 про витрати для купування дивану, то суду пояснила, що диван ходили купували разом, загальна його вартість була 7 755 грн., які вони поділили порівну. В період з кінця 2018 року по 2021 рік відповідач по справі бачив дитину два разу, один раз вони ходили до кінотеатру та другий раз в кафе-вартість розважальних заходів десь приблизно 1000 грн. Щодо грошового зобов`язання її сестрі у розмірі 6000 гривень їй не відомо.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, будь - яких клопотань на адресу суду від нього не надходило.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Щодо зустрічного позову просив відмовити з підстав викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Просив відмовити в їх задоволенні. Зустрічну позовну заяву просив суд задовольнити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні 09.02.2021 року суду пояснила, що дійсно між ОСОБА_3 та нею були боргові зобов`язання в розмірі 6000 грн., які ОСОБА_3 позичав в борг готівкою ще під час шлюбу з її сестрою ОСОБА_2 .. Гроші в розмірі 6000 гривень повернув на картку банку.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 квітня 2009 року. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2018 року шлюб між ними розірвано. Рішення набрало законної сили 09.11.2018 року (а.с. 9-10).

Сторони мають неповнолітню доньку: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини Серії НОМЕР_2 , актовий запис № 1302 ( а.с. 8).

Судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.10.2018 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі в розмірі ј частини всіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 25 вересня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 19.10.2018 року (а.с.11).

У відповідності до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 17.06.2020 року після кладення шлюбу позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 » (а.с.7).

Частиною 10 статті 7 Сімейного кодексу України проголошено: кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Приписами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Як зазначає позивачка в позовній заяві дитина потребує додаткових витрат на духовний розвиток.

Так, на підтвердження вказаних вимог позивачкою надано квитанції щодо оплати за навчання у КРИВОРІЗЬКІЙ МІСЬКІЙ ШКОЛІ МИСТЕЦТВ № 1 - 150 грн. за місяць з вересня 2018 року по травень 2020 року - на загальну суму 2700 грн (а.с.17-21), а також надані квитанції до прибуткового касового ордера щодо оплати за заняття з англійської мови в період за вересень 2018 року по жовтень 2020 року на загальну суму - 8 260 грн. (а.с. 12-16).

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Частина 1 статті 185 СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017р. у справі № 6-1489цс17.

В постанові Верховного Суду від 05.07.2018 року у справі №750/9883/16ц зазначається, що стаття 185 СК України містить в собі приблизний перелік особливих обставин. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких обставин відноситься до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду від 18.01. 2018 року у справі №369/959/16-ц, зазначено висновок, згідно з яким, оплата занять з англійської мови є додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України.

При цьому суд звертає увагу, що сторони не заперечували ту обставину, що витрати зазначені у первісному позові є саме додатковими витратами на дитину та направлені на розвиток певних її здібностей

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідач є працездатним, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, тому має матеріальну можливість приймати участь у наданні додаткової матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки.

Оскільки позивачка особисто понесла додаткові витрати з вересня 2018 року по жовтень 2020 року на розвиток дитини , в розмірі 10 960 грн., враховуючи , що відповідач не брав участі у вказаних додаткових витратах на доньку, обов`язок батьків в рівних частинах утримувати дитину, а відтак з нього слід стягнути частину коштів яких просить позивачка в розмірі 5 480 грн. 00 коп..

Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне.

При вирішенні зустрічного позову суд застосовує норми права, наведені при ухваленні рішення з аналогічних питань при вирішення первісного позову.

Як вбачається із зустрічної позовної заяви, позивач ОСОБА_3 зазначає, що з серпня 2018 року ним було понесено додаткові витрати на доньку ОСОБА_4 в розмірі 61 930 грн. 15 коп., які полягають в наступному: 6030 грн. 15 коп. придбання всіх необхідних речей для початку дитиною навчального 2018 шкільного року . Ці кошти були перераховані на картку сестрі ОСОБА_2 ОСОБА_6 : 15 000 грн. для оплати занять доньки з англійської мови та навчання в художній школі; 3000 грн. предмети сезонного одягу для доньки , які придбані в магазинах ТРК «Сорнячна Галерея»; 1 100 грн. смарт-годиник, які придбані в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 »; 2 000 грн. на оздоровлення доньки в дитячому таборі; 3000 грн. придбання всіх необхідних речей для початку дитиною навчального 2019 шкільного року ; 800 грн. добровільно було перераховано на картку ОСОБА_2 ; 4000 грн. придбання дивану в меблевому магазині на мкрн. Ювілейний для доньки; 24 362 грн. 93 коп. сплачена в грудні 2019 року заборгованість зі сплати основних аліментів; 4 000 грн. - у грудні 2019 року витрати на розважальні центри, кінотеатри та дитячі кафе; 22 500 гривень раніше сплачена сума аліментів за усною домовленістю між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в період з серпня 2018 року по жовтень 2019 року із розрахунку 1500 гривень на місяць.

У відповідності до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини проголошено: суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Таким чином, судом встановлено, що витрати, які ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь понесені при звичайному способі життя, але не викликані особливими обставинами, а відтак не є додатковими витратами у розумінні положень ст. 185 СК України.

При цьому вимога ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат не підтверджена доказами.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що зустрічний позов ОСОБА_3 не підлягає до задоволення, оскільки викладенні в позові обставини справи нічим не підтверджуються та є безпідставними.

Слід зазначити, що додаткові витрати в розмірі 6030 грн. 15 коп. придбання всіх необхідних речей для початку дитиною навчального 2018 шкільного року, перераховані на картку сестрі ОСОБА_2 ОСОБА_6 ( а.с. 50) спростовуються показами свідка ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні зазначила, що вказані кошти в розмірі 6000 гривень були перераховані в рахунок боргу. Належних та допустимих доказів щодо спростування цього стороною позивача за зустрічним позовом суду не надано.

Щодо скріншотів переписки між сторонами слід зазначити наступне. Проаналізувавши вказані електронні докази позивача, суд вважає, що долучені до зустрічної позовної заяви роздруківки електронної переписки у застосунку «Вайбер» без електронних підписів учасників листування не можуть бути використанні як доказ у справі у зв`язку з їх невідповідністю вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оскільки з цих роздруківок неможливо ідентифікувати відправника повідомлення та зміст такого документу не захищений від внесення правок та викривлення.

В розумінні ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.

Такий висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 11 червня 2019 року у справі №904/2882/18 та від 24 вересня 2019 року у справі №922/1151/18.

Щодо надання 15 000 грн. на оплату занять з англійської мови та у художній школі то відповідач за зустрічною позовною заявою спростувала отримання цих коштів, а на підтвердження цього факту інших доказів не надано.

Позивачем за зустрічним позовом також не доведено, що він добровільно сплачував аліменти, які не враховано у межах виконавчого провадження. При цьому вказана сума у будь-якому випадку не може розглядатись як додаткові витрати на дитину у розумінні положень ст. 185 СК України.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Посилання на скрутний матеріальний стан та перебування на утримані у відповідача за первісним позовом інших осіб не доведена належними та допустимими доказами та не звільняє ОСОБА_3 від участі у додаткових витратах на дитину.

За правилами ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Віііг Тоща V. Зраіп) серія А. 303-А; пункт 29).

Суд вважає, що позивачем не доведено здійснення додаткових витрат на дитину, а отже підстав для задоволення зустрічного позову не має.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до приписів статті 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.180, ч. ч. 1, 2 ст. 183, ст. ст. 182, 185 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 половину вартості додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 5 480 грн. 00 коп..

Зустрічний позов ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 08 квітня 2021 року.

Суддя: І. Б. Чайкін