ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 697/2005/19
Провадження № 22-ц/821/423/21
Категорія: 304070000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

за участю секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут»

відповідач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

третя особа: Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Канівського РЕМ

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: публічне акціонерне товариство«Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Канівського РЕМ про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, 3% річних та інфляційних витрат, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

06 серпня 2019 року ТОВ «Черкасиенергозбут» звернулося до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, 3% річних та інфляційних витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 02 січня 2019 року позивачем за об`єктом побутового споживача боржника відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, боржник сплачує рахунок протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду, тобто до 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Використовуючи електроенергію, боржник, як споживач частково не виконує свого обов`язку щодо плати за її використання, внаслідок чого 01.04.2019 з боржником укладено Договір № 5 про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію на суму 40 021,35 грн.

Комерційною пропозицією № 1 «Побут», що є невід`ємною частиною до Договору передбачено, що оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника, зазначений у Договорі або розрахункових документах. Оплата за відповідним платіжним документом може бути здійснена за вибором споживача: 1) готівковими коштами або платіжною карткою чи безготівковими коштами в центрах обслуговування споживачів, банках або через інші сервіси прямих платежів; 2) з використанням мережі Інтернет (інтернет-банкінг); 3) в інший спосіб, не заборонений чинним законодавством.

Рахунок за спожиту електричну енергію надається Постачальником Споживачу після 7 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунка Постачальника за Договором має бути здійснена Споживачем протягом 10-ти робочих днів з дня отримання. Не отримання Споживачем рахунку Постачальника не звільняє Споживача від виконання зобов`язань з оплати електричної енергії.

Позивач вказав, що між ним та відповідачем встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії.

Договір про постачання електричної енергії споживачу вважається укладеним з дати відкриття особового рахунку за об`єктом споживача (пункт 3.2.12 ПРРЕЕ).

Відповідачем спожито електричну енергію в розмірі 36087 кВт/год на суму 41244,90 грн., що підтверджується рахунками за січень-травень 2019 року.

Використовуючи електроенергію, відповідач, як споживач не виконує свого обов`язку щодо плати за її використання, у добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги не виконуються.

У зв`язку з вищевказаними обставинами, зазначає позивач, він змушений був звертатися до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із вказаним позовом та просив постановити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Черкасиенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 41 244,90 грн., 3% річних в сумі 533 грн., пеню в сумі 6 279,31 грн. та інфляційні витрати в сумі 865,85 грн., а всього 48 923,06 грн.; а також стягнути солідарно із відповідачів на користь ТОВ «Черкасиенергозбут» суму сплаченого судового збору в розмірі 1 921,00 грн. та 192,10 грн., а всього 2 113,10 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2020 року позов - задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Черкасиенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 41 244,90 грн.; три відсотки річних в сумі 533,00 грн.; пеню в сумі 6 279,31 грн. та інфляційні втрати в сумі 865,85 грн., а всього заборгованість в сумі 48 923,06 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Черкасиенергозбут» суми сплаченого судового збору в розмірі 1 921,00 грн. та 192,10 грн., а всього в сумі 2 113,10 грн.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що наведеними у позовній заяві аргументами і наданими позивачем доказами об`єктивно встановлена заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за спожиту електричну енергію в сумі 41 244,90 грн., трьох відсотків річних в сумі 533 грн., пені в сумі 6279,31 грн. та інфляційних втрат в сумі 865,85 грн. всього на суму 48 923,06 грн., яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 22 січня 2021 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення необгрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2020 року у даній справі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що у 2016 році у торгівельній мережі ОСОБА_1 придбав лічильник електричної енергії, який цього ж року пройшов параметризацію і до січня 2019 року заборгованості у споживачів за спожиту електричну енергію не було. Вважає, що заборгованість могла утворитись не внаслідок надмірного споживання електричної енергії, а з незалежних від споживача причин. На пропозицію провести повірку лічильника позивач відмовився, а звернувся до суду із позовом.

Також особи, що звернулися із апеляційної скаргою, зазначають, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у призначенні повторної експертизи на предмет визначення неправильної роботи приладу, що також свідчить про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 16 березня 2021 року, ПАТ «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Канівського РЕМ,вважаючи рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2020 року законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування відзиву вказує, що висновком експерта, що є у матеріалах справи було надано чітку відповідь на всі поставлені перед експертом питання стосовно обліку електричної енергії.

Товариство вважає, що головною причиною заборгованості відповідачів за спожиту електричну енергію є свідоме заниження ними фактичних показників лічильника протягом тривалого часу. Жодних заяв про коригування обсягу споживання від відповідачів не надходило, натомість ОСОБА_1 визнав свою заборгованість та уклав з позивачем договір про реструктуризацію заборгованості.

У своєму відзиві, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 18 березня 2021 року, ПАТ «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Канівського РЕМ,не погоджуючись із доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та вважаючи їх посилання необгрунтованими,просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2020 року залишити без змін.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ТОВ «Черкасиенергозбут» є постачальником універсальних послуг на території Черкаської області згідно додатку 3 до постанови НКРЕКП від 26 жовтня 2018 року № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальником електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функцій універсальної послуги на закріпленій території» (том 1 а.с.19-20).

29 грудня 2018 року між ТОВ «Черкасиенергозбут» та ОСОБА_1 було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 2 (далі також Договір) (том 1 а.с.8-12).

Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору, він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим не побутовим споживачам постачальником універсальних послуг ТОВ «Черкасиенергозбут» та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання Споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднання, яка є додатком 1 до цього Договору.

За цим Договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (абз.1 п. 2.1. Договору).

Згідно з п. 3.4. Договору, датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні.

Цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні (п. 13.1. Договору).

29 грудня 2018 року відповідачем ОСОБА_1 підписано заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, згідно якого відповідач приєднався до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника № 1 (а.с.12 зворот, 13).

Як вбачається з укладеної заяви-постачання, початком постачання електричної енергії для відповідача визначено 01 січня 2019 року.

Комерційною пропозицією № 1 «Побут», яка підписана відповідачем ОСОБА_1 29 грудня 2018 року, яка є невід`ємною частиною до договору передбачено, що оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника, зазначений у договорі або розрахункових документах. Оплата за відповідним платіжним документом може бути здійснена за вибором споживача: 1) готівковими коштами або платіжною карткою чи безготівковими коштами в центрах обслуговування споживачів, банках або через інші сервіси прямих платежів; 2) з використанням мережі Інтернет (інтернет-банкінг); 3) в інший спосіб, не заборонений чинним законодавством. Оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду (том 1 а.с.14).

У зв`язку з відсутністю коштів та неспроможністю виконати оплату боргу у повному обсязі відповідач ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Черкасиенергозбут» із заявою, в якій просив укласти договір про реструктуризацію заборгованості за використану електричну енергію. Заборгованість за використану електричну енергію станом на 01 квітня 2019 року становить 40 021,35 грн. Графік погашення заборгованості відповідач просив встановити на 9 календарних місяців (том 1 а.с.15).

01 квітня 2019 року між ТОВ «Черкасиенергозбут» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 5 про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію на суму 40 021,35 грн. шляхом розстрочення вказаної суми на 9 календарних місяців (том 1 а.с.17), однак, вказану суму заборгованості відповідачем сплачено не було.

Із наданих позивачем розрахунків заборгованості за спожиту електричну енергіювбачається, що борг відповідачів перед ТОВ «Черкасиенергозбут» за період січень-травень 2019 року становить - 41 244,90 грн., інфляційні витрати 865,85 грн., 3% річних 533,00 грн., пеня 6279,31 грн.. а всього 480923,06 грн. (том 1 а.с. 21-30).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Пунктом 8 Правил роздрібного ринку електричної енергії встановлено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Частиною 1 ст. 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (п. 1), дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів (п. 3).

Згідно зі статтею 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку нарахувань по активній електроенергії, відповідачами спожито:

- в січні 2019 року: 7 937 кВт*год. на суму 9 508,65 грн.;

- в лютому 2019 року: 23 221 кВт*год. на суму 27 948,33 грн.;

- в березні 2019 року: 3 248 кВт*год. на суму 2 564,37 грн.;

- в квітні 2019 року: 1 681 кВт*год. на суму 1 223,55 грн.

Станом на квітень 2020 року у відповідачів виникла заборгованість перед позивачем в сумі 41 244,90 грн. за спожиту енергію (активна енергія).

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у відповідності до ст. 614 ЦК України, тягар доказування відсутності своєї вини лежить на особі, яка порушила зобов`язання. Отже, за принципом презумпції вини боржника в цивільно - правовому зобов`язанні, саме відповідач має надати докази належного виконання ним покладених на нього обов`язків щодо сплати комунальних послуг.

Правильність розрахунку суми заборгованості з оплати електричної енергії відповідачами не оспорюється. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованого розміру заборгованості за спожиту електроенергію відповідачами не надано.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов?язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов?язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов?язань.

Правом вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних кредитор наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов?язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов?язання.

Саме такого правового висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).

Колегія суддів апеляційного суду, перевіривши доводи позивача та наявні в матеріалах справи докази, погоджується із наданим позивачем розрахунком щодо інфляційних нарахувань, 3% річних та пені.

Є необгрунтованими посилання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при вирішенні спору не прийняв до уваги той факт,що заборгованість могла утворитись не внаслідок надмірного споживання електричної енергії, а з незалежних від споживачів причин, зокрема, відсутністю повірки лічильника, оскільки дані твердження апелянтів спростовуються зібраними по справі доказами.

Як вбачається із висновку експерта за результатами проведення судової електротехнічної експертизи від 12 жовтня 2020 року № 15545/20-46, складеного на виконання ухвали суду від 07 травня 2020 року, в результаті проведених досліджень було встановлено, зокрема, що наданий на дослідження лічильник електричної енергії типу «МТХ 3А10.DH.4Z1-С4 обліковує спожиту електричну енергію у повному обсязі та знаходиться в працездатному стані (том 1 а.с.172-174).

Висновок експертизи необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи чи викликає сумніви в його правильності, судом не визнавався.

Не погоджуючись із вищевказаним висновком експертизи, відповідачами заявлялось клопотання про проведення повторної судової електротехнічноїекспертизи, яке ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від12 листопада 2020 року було залишено без задоволення.

За приписами частин першої, третьої статті 12, статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог статей 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Таким чином доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо порушення судом першої інстанції принципу змагальності та рівності сторін є безпідставними.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Черкасиенергозбут» та стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 41 244,90 грн.; трьох відсотків річних в сумі 533,00 грн.; пені в сумі 6 279,31 грн. та інфляційних втрат в сумі 865,85 грн., а всього заборгованості в сумі 48 923,06 грн.

Враховуючи вимоги закону, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача житлово-комунальних послуг, користуються нарівні зі споживачем усіма послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями, які витікають із оплати житлово-комунальних послуг, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув суму заборгованості за спожиту електричну енергію із відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку.

Разом з тим, враховуючи, що згідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, колегія суддів доходить висновку про те, що суд помилково стягнув в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати по сплатісудового збору за подання позову до суду першої інстанції в сумі 2 113,10 грн., з огляду на наступне.

Згідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 35 постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

У свою чергу, відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення судових витрат підлягає скасуванню із ухваленням в цій частині нового рішення.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

У відповідності до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Канівського РЕМ про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, 3% річних та інфляційних витрат змінити, скасувавши його в частині вирішення питання щодо судових витрат.

Постановити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ); ОСОБА_2 (зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» (18002, м. Черкаси, вул. Благовісна, 166, , р/р № НОМЕР_4 в Черкаському ГРУ АТ КБ «Приватбанк», МФО 354347) судові витрати по справі, що складаються із судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви у розмірі 2 113,10 грн., по 1 056,55 грн. з кожного відповідача.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак

/повний текст постанови суду виготовлений 7 квітня 2021 року/