Справа № 463/6811/19
Провадження № 2-др/463/11/21
02 квітня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Гирич С.В
з участю секретаря судового засідання Попович Х.І.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача Приватного
підприємства «Бізон-Тех 2006» Хомутова Г.В.
у відкритому судовому засіданні,
проведеному у формі дистанційного судового провадження, шляхом проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами суду, розглянувши питання постановлення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Бізон-Тех 2006» про визнання недійсним договору поруки,
рішенням суду від 17 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Бізон-Тех 2006» про визнання недійсним договору поруки від 25 травня 2017 року, що укладений між ОСОБА_3 та ПП «Бізон-Тех 2006» відмовлено за безпідставністю.

Представник відповідача ПП «Бізон-Тех 2006» звернувся до суду із заявою про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 14 900 грн.

Представник відповідача ПП «Бізон-Тех 2006» - Хомутов Г.В. в судовому засіданні клопотання підтримав з аналогічних підстав.

Представник позивача проти заява заперечив, просить зменшити розмір витрат на правову допомогу, оскільки сума витрат не відповідає характеру та тяжкості спору. Також вважає, що є підстави для залишення заяви без розгляду.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви без участі відповідача ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, на професійну правничу допомогу.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Бізон-Тех 2006» про визнання недійсним договору поруки від 25 травня 2017 року, що укладений між ОСОБА_3 та ПП «Бізон-Тех 2006» відмовлено за безпідставністю.

Як вбачається із матеріалів справи, представником позивача у відзиві на позов викладено заяву про стягнення витрат на правничу допомогу і в межах встановлено строку після ухвалення рішення суду останній подав (направив) до суду копію договору та акта .

А тому, оскільки рішенням суду не вирішено питання розподілу вказаних витрат, а тому слід постановити про це додаткове рішення.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічний висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено зроблено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Так, у Рішенні по справі «Бєлоусов проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені: «115. Суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin v. Ukraine), п. 97)».

Відповідний висновок ЄСПЛ викладений у зазначеному вище рішенні у справі «Савін проти України» (Заява № 34725/08): «96. Суд зазначає, що, хоча заявник ще не оплатив адвокатські послуги, він зобов`язаний оплатити їх відповідно до договірних зобов`язань. Як вбачається з матеріалів справи, пан ОСОБА_4 представляв заявника протягом усього провадження у Суді, а тому має право вимагати оплати його послуг за договором. Відповідно Суд вважає ці витрати «фактичними» (див. рішення від 8 жовтня 2009 року у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану», заява № 37083/03, п. 106)».

При цьому на необхідності розгляду витрат, які підлягають оплаті, як фактичних для цілей компенсації наголошується і в Практичних рекомендаціях ЄСПЛ від 28.03.2007 року.

Враховуючи зазначені положення законодавства, якими встановлено, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони, а також той факт, що представник відповідача у справі належним чином документально підтвердив розмір таких витрат, а доводи позивач такі не спростовують, з врахуванням відмови в задоволенні позову, відповідно до положень ст.121 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати витрати на правову допомогу в розмірі 14 900 грн.

Керуючись ст.ст.121, 133, 137, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

постановити по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Бізон-Тех 2006» про визнання недійсним договору поруки - додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства «Бізон-Тех 2006» судові витрати в розмірі 14 900 грн.(чотирнадцять тисяч дев`ятсот гривень).

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту судового рішення 08 квітня 2021 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач: Приватне підприємство «Бізон-Тех 2006», місцезнаходження: 70605, Запорізька область, Пологівський район, місто Пологи, вул. Лесі Українки, будинок 162, квартира 11, .

Суддя: Гирич С.В