КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/4638/2021 Головуючий у 1-й інстанції -Матійчук Г.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 березня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Зиль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Старкпром», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Старкпром», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад Ольга Петрівна про визнання недійсними договору відступлення права вимоги від 27.05.2016 року за кредитним договором №10 від 26.01.2007 року, договору про відступлення права за договором іпотеки, скасування державної реєстрації ,-

у с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року позивач звернулась до суду із вказаним вище позовом, у якому зазначала, що договір відступлення прав вимоги від 27.05.2016 року за кредитним договором № 10 від 26.01.2007 року, укладений між ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» та ТОВ «Старкпром», договір про відступлення права за договором іпотеки від 27 травня 2016 року, укладені з порушенням чинного законодавства України, оскільки фактично сторони уклали договір факторингу, тобто мало місце наступне відступлення фактором ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс», права грошової вимоги третій особі, ТОВ «Старкпром», яке не є фінансовою установою і тому не має права надавати фінансові послуги, а отже і не може бути кредитодавцем за кредитним договором.

Рішення Печерського районного суду від 17 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнанонедійсним договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 27 травня 2016 року,укладений між ТОВ«Фінансова компанія «Укрфінресурс» та ТОВ «Старкпром», визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 27 травня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П. за реєстровими номерами 2359, 2365, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінресурс» та ТОВ «Старкпром». Скасовано державну реєстрацію права власності ТОВ«Старкпром» на земельну ділянку :66:598:0030, площею 0,062, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, за адресою: м.Київ, «ДВРЗ» садове товариство (Дніпровський район), земельна ділянка НОМЕР_1 , яке зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33297173 від 30.12.2016 року, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П..

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати його та постановити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .. Зазначають, що суд з порушенням норм матеріального та процесуального права прийшов до висновку, що договори про відступлення права вимоги за кредитним договором від 27 травня 2016 року та за договором іпотеки від 27 травня 2016 року, які укладені між ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» та ТОВ «Старкпром» є договорами факторингу, тоді як сторони при укладення вказаних договорів керувались ст.ст.512-519 ЦК України.

У відзиві на вказані апеляційні скарги ОСОБА_1 просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на безпідставність їх доводів, зазначаючи, що оспорюваний правочин уступки права вимоги за кредитним договором містить всі ознаки договору факторингу.

При розгляді справи судом першої інстанції установлено, що 26.01.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредобанк» був укладений кредитний договір №10 від 26 січня 2007 року.

26.01.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредобанк» був укладений іпотечний договір на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №10 від 26 січня 2007 року. На забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 по кредитному договору в іпотеку передана земельна ділянка, кадастровий номер :66:598:0030, площею 0, 062, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, за адресою: м.Київ, «ДВРЗ» садове товариство (Дніпровський район), земельна ділянка НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_1 на праві власності.

26.05.2016 року між ПАТ «Кредобанк» (правонаступник ВАТ «Кредобанк») (Первісний кредитор) та ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» (Новий кредитор, що зареєстроване та здійснює свою діяльність у відповідності до законодавства України, уповноважене надавати фінансові послуги, внесено до державного реєстру фінансових установ на підставі Розпорядження Нацкомфінпослуг від 05.11.2013 року № 3970) укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №10 від 26.01.2007 року.

27 травня 2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» та ТОВ «Старкпром» був укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором №10 від 26.01.2007 року та договір про відступлення права за договором іпотеки, який укладений на забезпечення кредитного договору №10 від 26.01.2007 рокута є невід`ємним від основного договору. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П..

Відповідно до п.3.1 Договору відступлення права вимоги від 27.05.2016 рокуправа вимоги Боржника відчужуються Цедентом та набуваються Цесіонарієм за вартістю, що становить 535 000, 00 грн..

Пунктом 1.3 Договору визначено, заборгованість за всіма невиконаними станом на момент укладення цього договору грошовими зобов`язаннями Боржника перед Цедентом за Кредитним договором, в тому числі заборгованість за невиконаними грошовими зобов`язаннями щодо:

-повернення (погашення) кредиту (основного боргу) та відсотків за користування кредитом у загальній сумі 671 463, 90 грн;

-сплати неустойки (пені) в сумі 142 168, 82 грн..

Відповідно до п.п. 2.2. п. 2 Договору, на умовах, визначених цим Договором, Цедент відступає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває від Цедента Права вимоги до Боржника в повному обсязі (в зв`язку з чим Цесіонарій стає в їх межах кредитором за Кредитним договором) з дати та за умови належного виконання Цесіонарієм у повному розмірі свого обов`язку по оплаті Цеденту за відступлення права таких прав вимоги до Боржника згідно з умовами цього договору.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, виходив з того, що укладений між ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» та ТОВ «Старкпром» оспорюваний договір за своєю юридичною природою (незважаючи на його назву як договір про відступлення права вимоги) є договором факторингу. Цесія (уступка права вимоги) є одним з обов`язкових елементів відносин факторингу. Проте сама по собі назва оспорюваного у даній справі договору не змінює його правової природи. З укладенням договору про відступлення права вимоги відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на іншу юридичну особу, - ТОВ «Старкпром», яке не відноситься до фінансових установ у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка може надавати фінансові послуги, у тому числі і у формі факторингу. ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» уступив ТОВ «Старкпром» грошову вимогу до ОСОБА_1 (боржника) в обмін на грошові кошти в сумі 535 000, 00 грн., які (новий кредитор) зобов`язався сплатити первісному кредитору, тобто фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останній грошової вимоги до третьої особи (боржника), що є основною ознакою договору факторингу.

Уклавши договір відступлення права вимоги за кредитним договором відповідач-2 отримав фінансування у розмірі 535 000, 00 грн., а ТОВ «Старкпром», в свою чергу, укладаючи вказаний договір набуло право одержання прибутку у формі різниці між реальною вартістю права вимоги, що відступається, і ціною вимоги, що передбачена договором про відступлення права вимоги. Така різниця виразилася в отриманні ТОВ «Старкпром» від первісного кредитора таких прав щодо боржника: а) права вимоги на стягнення (отримання) від боржника будь-яких грошових нарахувань та вимог, у тому числі передбачених кредитним договором заходів відповідальності, які виникли у первісного кредитора до боржника до моменту укладення цього договору; б) права вимоги, які випливають з факту неналежного виконання боржником умов кредитного договору, в тому числі право на дострокове стягнення суми кредиту, процентів та інших пов`язаних з цим сум; в) права будь-яких інших вимог згідно генерального договору та кредитного договору.

За таких обставин та з огляду на те, що за змістом частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а оспорюваний правочин суперечить наведеним вище приписам цивільного законодавства України щодо суб`єктного складу договору факторингу, то він підлягає визнанню недійсним відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України.

Суд прийняв як належний доказ встановлені станом на дату розгляду даної справи істотні порушення ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» при здійсненні діяльності у сфері надання фінансових послуг, а саме в розрізі договірних відносин з ТОВ «Старкпром».

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та встановивши її обставини, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону, що регулює правовідносини, які виникли між сторонами.

Установлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що зазначені оспорювані договори за своєю правовою природою є договорами факторингу та в частині суб`єктного складу сторін суперечать частині 3 статті 1079 Цивільного кодексу України, оскільки новий кредитор ТОВ «Старкпром» не має спеціального статусу фінансової установи та ліцензії на здійснення фінансових послуг, що виключає для нього можливість бути фактором у спірних договорах.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до частини 1 статті 227 Цивільного кодексу України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги (цесії) може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. В такому випадку на відносини цесії розповсюджують положення про договір купівлі-продажу.

Частинами 3, 4 статті 656 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Норми цивільного права не встановлюють суб`єктних обмежень як щодо договору купівлі-продажу права вимоги, так і щодо договору відступлення права вимоги, адже ці договори за своєю правовою суттю є цивільно-правовими зобов`язаннями сторін та не мають відношення до спеціальних галузей права, тож регулюються цивільним законодавством.

Разом з цим в статті 1077 Цивільного кодексу України визначено поняття договору факторингу, відповідно до якого за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Договір факторингу у зазначеній нормі визначено як фінансування під відступлення права грошової вимоги та вже передбачає, що відступлення права вимоги є наслідком та лише складовою частиною цієї господарської операції, що полягає в забезпеченні виконання зобов`язання під фінансування.

За наведеним визначенням договору факторингу цей договір спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" як кредитні у цій статті розглядаються операції, зазначені в пункті 3 частини 3 статті 47 Закону, а також придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог та прийом платежів (факторинг). В цій нормі Закону факторинг класифікується як кредитна операція, що підтверджує суть факторингу - фінансування постачальника товарів чи послуг, надання йому (як кредиторові в товарних відносинах) коштів в розпорядження за плату під відступлення права вимоги.

Важливою відмінністю між договором факторингу та договором відступлення права вимоги є те, що при відступленні права вимоги первісний кредитор передає новому кредитору боргові зобов`язання боржника і більше взаємовідносин не має ні з боржником, ні з новим кредитором щодо перерахування коштів первісному кредитору, тож фактично відбувається купівля-продаж права вимоги боргових зобов`язань. А за договором факторингу фактор може отримувати кошти і від клієнта, і від боржника, вони розраховуються із фактором, що передбачено статтею 1084 Цивільного кодексу України. Між договором про відступлення права вимоги та договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) є лише одна спільна риса: вони базуються на заміні кредитора у зобов`язанні (відступлення права вимоги).

При цьому однією із відмінних ознак факторингу від інших правочинів, які передбачають відступлення права вимоги, є передача грошових коштів у розпорядження за плату, тобто взамін права вимоги, клієнт отримує послугу, що пролягає в передачі грошових коштів у розпордження на певний час, з обов`язком повернення цих коштів та оплати часу користування ними.

Указана правова позиція висловлена Верховним Судом у справах №910/7038/17 від 31.01.2018 року, №910/7320/17 від 11.09.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» та ТОВ «Старкпром» було укладено договір відступлення прав вимоги від 27.05.2016 року, відповідно до умов якого Цедент (ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс») відступає Цесіонарієві(ТОВ «Старкпром»), а Цесіонарій набуває від Цедента Права вимоги до Боржника( ОСОБА_1 ) в повному обсязі (в зв`язку з чим Цесіонарій стає в їх межах кредитором за Кредитним договором) з дати та за умови належного виконання Цесіонарієм у повному розмірі свого обов`язку по оплаті Цеденту за відступлення права таких прав вимоги до Боржника згідно з умовами цього договору( п.п. 2.2. п. 2 Договору).

Тобто, 27.05.2016 року ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» як кредитор боржника ОСОБА_1 передав за плату новому кредитору - ТОВ «Старкпром» права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №10 від 26 січня 2007 рокута всіма укладеними додатковими угодами до нього та договорами забезпечення, що був укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредобанк», який був первісним кредитором та відступив своє право вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» за договором від 26.05.2016 року.

Згідно із п.п.3.1.п. 3 Договору відступлення права вимоги від 27.05.2016 року, «Факторингова компанія «Укрфінресурс» відчужив ТОВ «Старкпром» право вимоги до ОСОБА_1 за 535 000,00 грн..

За вказаним договором відступлення права вимоги від 27.05.2016 року, кредитні правовідносини між ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» та ОСОБА_1 було припинено, про що повідомлено останню ТОВ «Старкпром», що підтверджується листом від 08.06.2016 року ( а.с. 17 том 1).

Новим кредитором ОСОБА_1 з моменту оплати ТОВ «Старкпром» 535 000,00 грн. ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» стало ТОВ «Старкпром», при цьому, за ТОВ «Старкпром» було також зареєстровано і право іпотекодержателя (відповідно до договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки), що також підтверджує, ту обставину, що з моменту відступлення права вимоги - 27.05.2016 року, ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс», як кредитор, вибув з правовідносин з ОСОБА_1 . Як до цього, 26.05.2016 року ВАТ «Кредобанк», як кредитор, вибув з правовідносин з ОСОБА_1 .

Дослідивши умови укладеного між відповідачами ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» та ТОВ «Старкпром» у справі оспорювавного договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, суд апеляційної інстанції уважає, що останній не є договором факторингу, оскільки не містить ознак договору факторингу чи договору фінансових послуг. Цей договір не містить умов, які б передбачали передачу грошових коштів новим кредитором в розпорядження первісному кредитору за плату, тобто умови договору не передбачають отримання прибутку, правовідносини сторін за спірними правочинами не є відносинами у сфері факторингу.

Аргументи ОСОБА_1 та висновки суду першої інстанції про те, що сума в розмірі 535 000,00 грн. є фінансуванням однієї особи іншою за рахунок передачі останній грошової вимоги до третьої особи (боржника), що є основною ознакою договору факторингу, на увагу не заслуговують, оскільки жодних умов про те, що новий кредитор має право на отримання дисконту/відсотків чи розраховувати на будь-яку іншу фінансову вигоду, на яку може розраховувати фактор по договорам факторингу, оспорюваний правочин не містить.

Оспорюваний правочин є купівлею-продажем прав вимоги та за своєю правовою природою є договором відступлення права вимоги, укладення якого регулюється статтями 512-519 Цивільного кодексу України та суб`єктний склад на укладення якого, не обмежений ні загальними, ні спеціальними нормами цивільного законодавства, а отже, наявність у відповідача ТОВ «Старкпром» як нового кредитора ліцензії, необхідної для здійснення фінансових послуг факторингу, не вимагається.

З огляду на викладене, аргументи позивача про порушення відповідачами норм матеріального права при укладенні 27.05.2016 року договору про відступлення права вимоги за кредитним договором №10 від 26.01.2007 року, а саме: Закону України "Про фінансові послуг та державне регулювання ринків фінансових послуг", ст. ст. 512, 514, 1077 , 1079 Цивільного кодексу України є безпідставними та необґрунтованими належним чином.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позову ОСОБА_1 як в частині про визнання договору про відступлення права вимоги за кредитним договором №10 від 26.01.2007 року недійсним, так і в іншій частині позовних вимог, оскільки ці вимоги ОСОБА_1 пов`язувала з недійсністю договору про відступлення права вимоги за кредитним договором №10 від 26.01.2007 року, тобто дані вимоги є похідними від основної.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість рішення ухваленого по даній справі, унаслідок чого воно підлягає скасуванню з ухваленям нового про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Старкпром», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Старкпром», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад Ольга Петрівна про визнання недійсними договору відступлення права вимоги від 27.05.2016 року за кредитним договором №10 від 26.01.2007 року, договору про відступлення права за договором іпотеки, скасування державної реєстрації - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук