Справа №265/7247/20
Провадження №2/265/347/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Вайновського А. М., за участю секретаря судових засідань Гавшиної А.С., представника позивача - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу в порядку позовного провадження за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2020 року ОСОБА_1 діючи на підставі нотаріально посвідченої довіреності в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до Маріупольської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 що є батьком ОСОБА_2 . Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому майно: 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 , що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 17.05.2001р. Інших спадкоємців у померлого ОСОБА_3 не має. 24.09.2020р. ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 13.10.2020р. приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Борисевич Т.С. у відкритті спадкової справи було відмовлено із посиланнями на положення ст.1269 ЦК України, оскільки на день звернення строк подачі заяви про прийняття спадщини сплинув 01.07.2020р. Враховуючи усталену судову практику та те, що сам по собі факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для її усунення від спадкування позивач просив суд врахувати, що з 12.03.2020 року на виконання вимог Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширення респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом на території України введено карантинні заходи, через які, ОСОБА_2 постійно проживаючи в м. Біла Церква Київської області фактично була позбавлена можливості дістатися міста Маріуполя будь-яким транспортом, вимушена була дотримуватися правил загальнодержавного карантину. Вказані обставини стали об`єктивними та непереборними труднощами щодо реалізації своїх прав ОСОБА_2 пов`язаних з прийняттям спадщини від померлого батька. Просив суд термін пропуску визнати не значним та врахувавши непереборні обставини надати ОСОБА_2 додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини батька два місяці з моменту набрання рішення суду законної сили.

Крім того, під час подання документів та заяви про прийняття спадщини від умерлого батька з`ясувалось, що в свідоцтві про смерть батька зазначено його прізвище ОСОБА_4 натомість в свідоцтві про її народження батьком ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) значиться російською мовою ОСОБА_7 , вказані прізвища не є ідентичними, ця обставина викликана невірним перекладом прізвища батька з російської мови на українську під час отримання ним паспорту громадянина України, а в подальшому невірний переклад перейшов до свідоцтва про смерть. Враховуючи викладені обставин позивач просив суд встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та її померлим батьком ОСОБА_3 з метою отримання права на спадщину. Вказаний факт повністю підтверджений доданими до позову копіями документів: свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб, рішенням суду про розірвання шлюбу між її батьками в якому зазначено, що від шлюбу у сторін мається дитина ОСОБА_8 , 1987 року народження, а також інформаційною довідкою департаменту адміністративних послуг, з якої вбачається, що станом на 08.10.2020р. вона ОСОБА_2 проживала за однією адресою разом зі своїм батьком ОСОБА_3

25 листопада 2020 року ухвалою судді за вказаним позовом відкрите провадження у справі, на 23 грудня 2020 року призначено підготовче судове засідання.

27 січня 2021 року підготовче судове засідання ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області було закрито. Слухання справи призначено в загальному провадженні на 15 березня 2021 року.

В судове засідання ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлена не з`явилась, просила суд розглянути цивільну справу у її відсутності за участі представника Заволокіна Ю.Д., на задоволенні позовних вимог наполягала.

ОСОБА_1 ,, діючи на підставі нотаріально посвідченої довіреності в інтересах ОСОБА_2 позовні вимоги повністю підтримав, просив суд врахувати обставини що викладені письмово та задовольнити вимоги, шляхом винесення судового рішення на користь ОСОБА_2 .

Представник відповідача Маріупольської міської ради в особі Кргіна С.С. до судового засідання не з`явився, просив суд вирішити позовні вимоги з урахуванням наданих з боку приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Борисевич Т.С. матеріалів спадкової справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши обґрунтування представника позивача суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Згідно вимог ст.1216, ст.1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

На підставі ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

На підставі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17.

При цьому на підставі п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , донькою якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть, виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №14 від 02 січня 2020 року, свідоцтвом про народження ОСОБА_5 виданого відділом РАЦС Орджонікідзевського райвиконкому міста Жданова, актовий запис №677 від 22 травня 1987 року та свідоцтвом про шлюб ОСОБА_5 , яка після реєстрації шлюбу (актовий запис №618 від 17.09.2011р.) отримала прізвища ОСОБА_6 .

Відповідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 17.05.2001р. виданого управлінням міського мана та зареєстрованим у Маріупольському БТІ 05.06.2001р. За №36146 ОСОБА_3 належить 1/5 частка квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації приватного нотаріусу Борисеви Т.С. вбачається, що відносно майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 15 лютого 2021 року.

Відповідно до листа від 13 жовтня 2020 року на звернення ОСОБА_2 від 24 вересня 2020 року приватний нотаріус Борисевич Т.С. повідомила, що заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в нотаріальну контору в установлений законом строк не подано та на момент його смерті зареєстрованою разом із спадкодавцем ОСОБА_2 не була, внаслідок чого запропоновано останній звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску 6-місячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст.1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2018 року по справі № 681/203/17-ц.

Суд зазначає, що за ст.3 Конституції України життя і здоров`я людини найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 p. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 було встановлено карантин на всій території України.

Так, на території України з 12 березня 2020 року були введені обмеження громадян у праві їх вільного пересування та перебування у громадських місцях.

Зокрема, Міністерство юстиції України на підставі листа від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 рекомендувало нотаріусам обмежити прийом громадян заради уникнення можливого скупчення людей, тому рекомендовано здійснювати прийом громадян виключно для вчинення невідкладних нотаріальних дій.

Крім того, Нотаріальна палата України у своїх рекомендаціях від 15 березня 2020 року закликала громадян на період карантину утриматися від особистого відвідування державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів.

Таким чином судом встановлено, що шестимісячний строк подання заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті батька сплив 01.07.2020р., а отримав відповідь на своє звернення до нотаріусу про неможливість оформити спадщину лише 13 жовтня 2020 року.

Натомість, на підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 була обмежена тривалий час через запровадженні в Україні карантинні заходи у реалізації свого права на набуття спадку після смерті свого батька, оскільки закінчення шестимісячного терміну для його звернення до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини припало на введення в Україні жорстких карантинних обмежень прав громадян.

Отже, внаслідок того, що на законодавчому рівні не визначено конкретних причин, які свідчать про поважність причин пропуску спадкоємцем строку для прийняття спадщини, то вирішуючи даний спір, суд вважає, що встановлені обставини справи свідчать про істотні труднощі для спадкоємця, які мала ОСОБА_2 , щодо реалізації свого права на отримання спадку після смерті батька.

Суд зазначає, що за змістом п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд зауважує, що необхідність отримання від нотаріуса постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на необхідність якої посилається представник відповідача, за наявності листа-роз`яснення від приватного нотаріусу про відсутність підстав для вчинення нотаріальної дії за зверненням позивача щодо спадкування майна померлого, вже позбавлено сенсу, оскільки за законом нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно внаслідок пропуску позивачем 6-місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та за відсутності рішення суду про надання йому додаткового строку для прийняття такої спадщини.

Отже, з огляду на викладене суд, встановив правомірність дій ОСОБА_2 щодо звернення до суду із вказаним позовом, оскільки вона фактично позбавлена на теперішній час можливості реалізувати своє право на спадкові права після смерті батька.

Таким чином, зважаючи на поважність причин пропуску шестимісячного строку для подання заяви позивачем про прийняття спадщини після смерті свого батька, що було встановлено під час вирішення справи, суд дійшов переконання про можливість визначення ОСОБА_2 додаткового строк у вигляді двох місяців, що буде достатньо для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті батька.

Переходячи до обговорення позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення судом встановлено наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса для оформлення спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 її батька - ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами справи, однак оформити свої спадкові права не змогла, у тому числі, у зв`язку із розбіжностями в деяких актових записах, що унеможливлюють підтвердження її родинних відносин, за ступенем спорідненості: батько - донька. Так, в свідоцтві про смерть батька його прізвище українською зазначене, як ОСОБА_4 , натомість у свідоцтві про шлюб ОСОБА_2 її дошлюбне прізвище зазначене - ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), що також підтверджено копією її паспорту, копією свідоцтва про народження. Згідно вказаного свідоцтва про народження батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_3 . Проте, в свідоцтві про шлюб ОСОБА_2 зазначене її дошлюбне прізвище, як ОСОБА_7 , так само в свідоцтві про народження на російській мові прізвище заявниці зазначено, як ОСОБА_7 , що не є тотожнім прізвищу ОСОБА_4 .

Вказані невідповідності написання прізвища батька у його паспорті по причині невірного перекладу з російської на українську мову, а також через неуважність осіб, що вчинили вказані актові записи, які виправити на даний час неможливо оскільки її батько - ОСОБА_3 помер.

Крім цього, судом встановлено, що заповіту померлий ОСОБА_3 не залишив, а заявниця будучи спадкоємицею першої черги звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За таких обставин суд приходить до висновку, що факт родинних відносин, як доньки та батька, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 , знайшов своє підтвердження і такий факт необхідно встановити.

Встановлення даного факту має для ОСОБА_2 юридичне значення, оскільки від цього залежить її право на спадщину, а тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 12, 49, 76, 78, 81, 102, 133, 141, 185, 188, 210, 265, 266, 273, 279 Цивільного процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин за ступенем спорідненості: батько - донька між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Російської Федерації, Оренбурзької області, с. Лещеве, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть зареєстрований Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №14 від 02 січня 2020 року та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки міста Маріуполя Донецької області, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Жовтневим РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області 03 листопада 2011 року.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 уродженки міста Маріуполя Донецької області, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Жовтневим РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області 03 листопада 2011 року, РНОКПП НОМЕР_3 додатковий строк тривалістю 2 (два) місяці з дня набрання рішення законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Російської Федерації, Оренбурзької області, с. Лещеве, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть зареєстрований Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної та реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №14 від 02 січня 2020 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua/sud0538/.

Вступна та резолютивна частини рішення складені та проголошені 15 березня 2021 року. Повний текст судового рішення складено в десятиденний строк.

Суддя А.М. Вайновський