ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/1434/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи щодо стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - 1/4, на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

судді-доповідача Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В.,Хорошевського О.М.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кузьміної Тетяни Григорівни на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2020 року, у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

встановив:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу за цієї вимогою.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кузьміна Т.Г. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що заявником заявлена вимога про стягнення аліментів не більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не перевищує розміру десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, передбаченого п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, тому суд першої інстанції дійшов помилково висновку про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені нею вимоги про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не передбачені п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

Відповідно до заявлених вимог ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

При цьому зазначення у заяві про обмеження стягнення аліментів в розмірі, не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не дає підстави вважати, що такі вимоги не підлягають розгляду в наказному провадженні. 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є мінімальним розміром аліментів, що передбачений ст. 182 СК України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Оскільки суд першої інстанції порушив вказані норми цивільного процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви про видачу судового наказу, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала скасуванню з направленням справу для подальшого розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кузьміної Тетяни Григорівни задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2020 року скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до статті 389 ЦПК України, не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 12 квітня 2021 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.