ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«08» квітня 2021 року м. Херсон

Справа № 648/4168/19 Провадження № 22-ц/819/730/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Топоровська Олександра Миколаївна на рішення Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Кусік І. В. від 15 січня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Херсонобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією та зустрічним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про визнання протиправними дії посадових осіб та визнання недійсним рішення комісії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року Акціонерне товариство «Херсонобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, в обґрунтування якого зазначало, що 26 квітня 2017 року в ході проведеного працівниками енергопостачальника рейду, за адресою АДРЕСА_1 , виявлено факт безоблікового користування електричною енергією, а саме: самовільного підключення, з порушенням схеми обліку, шляхом підключення фазного та нульового проводів з ввідного дооблікового кабелю в підвальному приміщенні; електроенергія споживається, приладом обліку не враховується, що суперечить Правилам користування електричною енергією побутовим споживачем та відповідно до п. 48 ПКЕЕН є розкраданням електричної енергії та тягне за собою відповідальність.

Зазначене порушення зафіксовано у акті за № 230937 від 26 квітня 2017 року, на підставі якого та відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, затвердженої постановою НКРЕ України від 4 травня 2006 року №562 (із змінами та доповненнями), був здійснений розрахунок вартості недооблікованої електричної енергії на суму 19 402, 69 грн.

Оскільки відповідач в добровільному порядку вартість необлікованої електричної енергії не відшкодувала, позивач просив суд стягнути з неї на користь Товариства 19 402 грн 69 коп. та судові витрати.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про визнання протиправними дії посадових осіб та визнання недійсним рішення комісії, яку просив призначити в межах цивільної справи № 648/4168/19.

В обґрунтування позову посилався на те, що вказане домоволодіння має вузол обліку електричної енергії з відповідними засобами, який за ствердження AT «Херсонобленерго» обслуговується на підставі договору про користування електричною енергією для населення № 2252197, укладеного з нею.

Акт про порушення № 230937 від 26 квітня 2017 року складений представниками енергопостачальника на ОСОБА_1 , як на споживача у розумінні положень Правил користування електричною енергією для населення, про що свідчить те, що: він вказаний як споживач, за участю якого складено акт; анкетні дані ОСОБА_1 вказані з його слів, як споживача; саме його зобов`язано з`явитися на засідання комісії в ХМВЕ; зазначено, що ОСОБА_1 , як споживач, відмовився від підпису у зазначеному акті; ОСОБА_1 , як споживач, не має зауважень до складеного акту; ОСОБА_1 , як споживачу, повідомлено про його права, внесення зауважень до складеного акту.

ОСОБА_1 не є співвласником будинку АДРЕСА_1 і ОСОБА_2 не уповноважувала його бути представником побутового споживача щодо користування електричною енергією у відносинах з AT «Херсонобленерго» на договірній основі або у рамках цивільних правовідносин з підстав фізичного та психічного стану ОСОБА_1 .

При цьому, складання акту про порушення Правил користування електричною енергією для населення без участі побутового споживача чи його представника не передбачено ПКЕЕН.

Оспорюваний акт, ні ОСОБА_2 , як побутовому споживачу, ні ОСОБА_1 , якого AT «Херсонобленерго» вважало споживачем його послуг, належним чином вручений не був, про його існування ОСОБА_2 стало випадково відомо лише у 2019 році.

Ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_1 не отримали, у спосіб визначений законом, другий екземпляр акту № 230937 від 26 квітня 2017 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення, не були належним чином повідомлені про дату і час розгляду оспорюваного акта, не були залучені до його розгляду, не отримали копію протоколів засідань комісії № 60 від 29 травня 2017 року та № 112 від 25 вересня 2017 року.

Розрахунок по акту «Акт про порушення ПКЕЕН» № 230937 від 26 квітня 2017 року та витяг з протоколу засідання комісії ХМВЕ по розгляду актів про порушення ПКЕЕ № 60 від 29 травня 2017 року не містять даних про те, кого саме на той час енергопостачальник визнав побутовим споживачем електричної енергії та кому саме з двох осіб - ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 були нараховані збитки.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2018 року та постановою Херсонського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 648/3468/17 за позовом AT «Херсонобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення збитків встановлено, що останній не є споживачем послуг позивача. З постанови Херсонського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року вбачається, що на підставі акту № 230937 від 26 квітня 2017 року існує два протоколи засідання комісії ХМВЕ.

Відповідний витяг з протоколу засідання представників енергопостачальника № 112 від 25 вересня 2017 року залучений AT «Херсонобленерго» до позовної заяви щодо ОСОБА_1 у листопаді 2017 року, а витяг з протоколу засідання представників енергопостачальника № 60 від 29 травня 2017 року приєднаний до позову відносно ОСОБА_2 .

У протоколі № 112 від 25 вересня 2017 р. не має ніяких даних про залучення до участі в засіданні комісії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Позивач вважав протиправним факт складання представниками AT «Херсонобленерго» акту № 230937 від 26 квітня 2017 року із залученням ОСОБА_1 , який має тяжку психічну хворобу, що проявляється у розладі психіки та позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, у зв`язку з чим з 1998 року ОСОБА_1 перебуває на пенсії, а у 2012 році йому встановлена друга група інвалідності безстроково. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 31 травня 2019 року ОСОБА_1 визнаний недієздатним, а ОСОБА_2 призначена опікуном над сином строком у 2 роки.

Позивач зазначав, що ОСОБА_1 не здійснював протиправних дій щодо втручання в електричні мережі, самовільне підключення з порушення схем обліку та інші дії весною 2017 року були здійснені невідомими особами; у рейдовій перевірці приймали участь не три, а дві особи; без встановлення особи ОСОБА_1 акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення від 26 квітня 2017 року був складений відносно недієздатної психічно хворої особи, інваліда II групи та у відсутності його законного представника або іншої уповноваженої особи.

Позивач просив суд: визнати протиправними дії посадових осіб Херсонського міжрайонного відділення енергозбуту акціонерного товариства «Херсонобленерго» щодо залучення до участі у перевірці та оформленні відносно ОСОБА_1 акта про порушення правил користування електричною енергією побутовим споживачем № 230937 від 26 квітня 2017 року; визнати недійсним рішення комісії Херсонського міжрайонного відділення енергозбуту акціонерного товариства «Херсонобленерго» по розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення, оформленого протоколом № 112 від 25 вересня 2017 року щодо покладення на ОСОБА_1 цивільно-правової відповідальності по сплаті 19402,69 грн., нарахованих на підставі визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення зазначеного в акті № 230937 від 26 квітня 2017 року; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 19 жовтня 2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про визнання протиправними дій посадових осіб та визнання недійсним рішення комісії прийнято до спільного розгляду з позовом Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про стягнення вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією. Об`єднано вимоги первісного і зустрічного позовів в одне провадження.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 15 січня 2021 року позов Акціонерного товариства «Херсонобленерго» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Херсонобленерго» суму недооблікованої електричної енергії в розмірі 19 402,69 грн та судові витрати у справі в сумі 1 921,00 грн.

Провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 - закрито.

В апеляційній скарзі поданій ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати, постановити нове про відмову у задоволенні первісного позову АТ «Херсонобленерго» та задоволення зустрічного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що акт № 230937 від 26 квітня 2017 року, у порушення пункту 53 ПКЕЕН, складений не на ОСОБА_2 , як на споживача послуг, а на ОСОБА_1 , який є психічно хворою недієздатною особою, інвалідом ІІ групи з дитинства, має хронічний тяжкий розлад здоров`я, внаслідок чого не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними; протокол (витяг) засідання комісії Херсонського міжрайонного відділення енергозбуту АТ «Херсонобленерго» № 60 від 29 травня 2017 року не може бути належним доказом у справі, оскільки вона та ОСОБА_1 не були належним чином викликані на це засідання, повідомлені та обізнані про його скликання та результати, не отримували висновків комісії; витяг не містить в собі даних про те, відносно кого 26 травня 2017 року комісія розглядала акт про порушення № 230937 і кого енергопостачальник визнав побутовим споживачем електричної енергії, оскільки розрахунок по акту містить в собі лише прізвище особи, на яку відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 ; суд не дав правової оцінки тому, що на підставі акту № 230937 від 26 квітня 2017 року було складено два протоколи засідання комісії ХМВЕ від 29 травня 2017 року № 60 та від 25 вересня 2017 року № 112 з відповідними рішеннями по них з різницею у 5 місяців; суд у рішенні зазначив про закриття провадження за зустрічним позовом ОСОБА_1 , хоча сам апелянт визначив своє процесуальне положення, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , тому вважає, що суд не розглянув його позовну заяву; висновок суду про те, що його вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але й взагалі не підлягають судовому розгляду, не відповідають вимогам закону, оскільки на суд покладено обов`язок встановлення наявності порушення, невизнання або оспорення прав, свобод чи інтересів осіб, які звернулися за захистом; ЗУ «Про ринок електричної енергії» (ЗУ №2019-VIII) передбачено, що врегулювання спорів між постачальником електричної енергії і побутовим споживачем та розгляд скарг віднесено до компетенції енергетичного омбудсмена, діяльність якого визначається окремим законом, якого на цей час не існує та допускає звернення побутового споживача електричної енергії зі скаргою на дії учасників ринку до Регулятора (Національної комісії); Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) здійснює розгляд скарг відповідно до ЗУ «Про звернення громадян», а її рішення можуть бути оскаржені в суді, подання скарги не позбавляє права безпосередньо звернутися до суду, і ч. 3 ст. 16 ЗУ «Про звернення громадян» містить норму прямої дії, відповідно до якої скарги на рішення акціонерних товариств, яким є відповідач, вирішується в судовому порядку, а ст. 22 цього закону передбачає судовий захист споживачів; закриття провадження у справі у частині позову ОСОБА_1 є незаконним, оскільки незважаючи на постанову Херсонського апеляційного суду, яким скасовано рішення Білозерського районного суду Херсонської області та відмовлено у стягненні з ОСОБА_1 на користь АТ «Херсонобленерго»19 402,69 грн, останнє продовжує вважати його винним у заподіянні шкоди саме на підставі оскаржуваних ним акта від 26 квітня 2017 року та рішення ХМВЕ № 112 від 25 вересня 2017 року та за заявою відповідача відкрито виконавче провадження по стягненню вказаної суми; апелянт вважає, що він не обмежений положеннями ст. 4 ЦПК України і ст. 16 ЦК України, оскільки потребують захисту на підставі ст. ст. 270-276 ЦК України, не тільки майнові, але і не майнові його права, і обраний ним спосіб захисту є вірним, дієвим, таким, що перешкодить у майбутньому будь-яким посяганням на нього з боку відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Херсонобленерго» зазначає про її бехпідставність, не відповідність фактичним обставинам справи, просило залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 369 ЦПК, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовну заяву АТ «Херсонобленерго», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 , як споживач електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 , порушила Правила користування електричною енергією, затверджені постановою НКРЕ від 31 липня 1996 року № 28 та Правила користування електричною енергією для населення, затверджені Постановою КМСУ від 26 липня 1999 року № 1357 (в редакції, чинній на момент складення акту про порушення № 23093), чим спричинила позивачу за первісним позовом збитки на загальну суму 19 402,69 грн, які у добровільному порядку не відшкодувала, а тому завдані збитки підлягають стягненню у судовому порядку.

Закриваючи провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом визнання протиправними дій посадових осіб щодо залучення до участі у перевірці та оформленні акта про порушення правил користування електричною енергією побутовим споживачем та визнання недійсним рішення комісії по розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення, оформленого протоколом, самі по собі не сприяють ефективному відновленню порушеного права, не встановлюють для позивача за зустрічним позовом будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, тому не передбачені законом як спосіб захисту, відсутність спору виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Колегія суддів повністю з висновком суду першої інстанції погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області, у даній справі, яким вирішено позов АТ «Херсонобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії стосується лише прав і обов`язків сторін цього позову: АТ «Херсонобленерго» і ОСОБА_2 , питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 судом при розгляді даного спору не вирішувалося.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 8 постанови № 12 Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2010 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», якщо при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК (ч. 1 ст. 352) права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК (ст. 358) постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

З огляду на вище зазначене, провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , у частині вирішених позовних вимог АТ «Херсонобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії слід закрити.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 щодо висновків суду у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з висновком суду в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог про визнання протиправними дій посадових осіб АТ «Херсонобленерго» про залучення до участі у перевірці та оформлення відносно ОСОБА_1 акта про порушення ПКЕЕН побутовим споживачем № 230937 від 26 квітня 2017 року, оскільки, оскаржений акт про порушення ПКЕЕН побутовим споживачем № 230937 від 26 квітня 2017 року не є рішенням органу державної влади, місцевого самоврядування, іншої юридичної особи у розумінні статті 16 ЦК України і не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для ОСОБА_1 . Наведене виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання незаконними акту, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Висновок суду у зазначеній частині відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 27 березня 2019 року (Справа № 917/902/18) та правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду, висловлених у постановах від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц та від 27 березня 2019 року у справі № 917/902/18), які є обов`язковими для правозастосовної практики судів, і доводи апеляційної скарги у зазначеній частині підлягають відхиленню з урахуванням наведеного.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо висновків суду у частині позовних вимог про визнання недійсним рішення комісії АТ «Херсонобленерго» по розгляду акту про порушення ПКЕЕН, оформленого протоколом № 112 від 25 вересня 2017 року щодо покладення на ОСОБА_1 цивільно-правової відповідальності по сплаті 19 402,69 грн, нарахованих на підставі акту № 230937 від 26 квітня 2017 року, колегія суддів зазначає, що така вимога є способом захисту прав та інтересів, установлених законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕН безпосередньо впливає на права та обов`язки особи, стосовно якої прийнято таке рішення у контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електричної енергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 910/17955/17 (п. 81).

Оскаржуване рішення комісії АТ «Херсонобленерго» № 112 від 25 вересня 2017 року по розгляду акту про порушення ПКЕЕН від 26 квітня 2017 року № 230937 прийнято у строк понад 50 днів, що відповідно до п. 53 ПКЕЕН, свідчить про його недійсність.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції у зазначеній частині підлягає скасуванню і ухваленню нового про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог, оскільки вказане рішення комісії АТ «Херсонобленерго», оформлене протоколом № 112 від 25 вересня 2017 року було предметом розгляду у справі № 648/3468/18 за позовом ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго», правонаступником якого є АТ«Херсонобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості електроенергії і у задоволенні позову відмовлено, рішення набрало законної сили, тому вказане рішення комісії не порушує прав ОСОБА_1 .

Посилання у скарзі на те, що позовна заява ОСОБА_1 процесуально правильно не оформлювалась і у такому вигляді судом розглянута не була, підлягають відхиленню, оскільки ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 19 жовтня 2020 року, за участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка просила прийняти зустрічний позов і об`єднати його з первісним в одне провадження - таке клопотання задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до АТ «Херсонобленерго» про визнання протиправними дій посадових осіб, визнання рішення комісії недійсним, прийнято до спільного розгляду з позовом АТ «Херсонобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення вартості електричної енергії, об`єднано вимоги первісного і зустрічного позовів в одне провадження /а. с. 96-97/.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення ухваленого судом у зазначеній справі вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 розглянуті судом і щодо них ухвалено рішення.

Посилання у скарзі на те, що за заявою АТ «Херсонобленерго» Білозерським РВ ДВС 11 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню з ОСОБА_1 19 402,69 грн, на виконання заочного рішення суду від 18 лютого 2018 року, накладено арешт на майно і кошти апелянта, тому оскаржуваним рішенням суду комісії АТ «Херсонобленерго» може вплинути на його права у майбутньому, не надає підстав ОСОБА_1 для звернення до суду з вказаним позовом, як ефективним способом захисту своїх прав, а є підставою для оскарження неправомірних дій державного виконавця, оскільки рішення Білозерського районного суду, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на підставі рішення комісії АТ «Херсонобленерго» вартості необлікованої електричної енергії скасовано, ухвалено нове про відмову у позові, яке набуло чинності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Топоровська Олександра Миколаївна задовольнити частково.

Апеляційне провадження у справі у частині рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 15 січня 2021 за позовом Акціонерного товариства «Херсонобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення вартості електричної енергії закрити.

Це ж рішення суду у частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про визнання недійсним рішення комісії, скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про визнання недійсним рішення комісії Херсонського міжрайонного відділення енергозбуту акціонерного товариства «Херсонобленерго» по розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення, оформленого протоколом № 112 від 25 вересня 2017 року щодо покладення на ОСОБА_1 цивільно-правової відповідальності по сплаті 19402,69 грн., нарахованих на підставі визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення зазначеного в акті № 230937 від 26 квітня 2017 року - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л. П. Воронцова

Судді: П. Я. Ігнатенко

О. М. Полікарпова