Справа № 642/1664/16
№ провадження 6/642/39/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі судді Пашнєва В.Г., з участю секретаря Алфьорової І.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисакова Євгена Сергійовича про примусове проникнення до житла боржника,

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Лисаков Є.С. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , а саме до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення опису та арешту майна належного боржнику.

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні державного виконавця Лисакова Є.С. перебуває виконавче провадження № 52372644 з примусового виконання виконавчого листа № 642/1664/16-ц виданого 30.08.2016 року Ленінським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість згідно Договору позики коштів від 12.09.2015 року у суму 65175 грн. 83 коп., та 3% річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 787 грн. 46 коп.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 250315842 від 29.03.2021 року боржнику на праві приватної спільної сумісної власності належить 1/1 частина 4-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Іншими співвласниками 4-кімнатної квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 138091409 від 18.09.2018 року на праві приватної спільної сумісної власності є: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ).

16.08.2018 та 12.09.2018 року державним виконавцем здійснювались виходи за адресою АДРЕСА_1 , з метою перевірки майнового стану боржника, виявлення та опису його рухомого майна в приміщенні квартири.

Так, актом державного виконавця від 16.08.2018 року встановлено: під час виходу державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчинив зі слів сусідки ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_3 , боржник фактично мешкає за вказаною адресою але на даний момент знаходиться на роботі. Сусідка зобов`язалася повідомити боржника про візит державного виконавця та передати номер телефону НОМЕР_4 за яким боржнику була надана можливість зв`язатися особисто з державним виконавцем. Також залишено виклик державного виконавця на 23.08.2018 року.

22.08.2018 на вищезазначений номер телефону який був залишений сусідці боржника зателефонувала особа яка представилась боржником ОСОБА_1 з мобільного номеру НОМЕР_5 , в телефонній розмові з боржником, боржнику було повідомлено про наявність його заборгованості перед стягувачем та відкритого виконавчого провадження №52372644 та про те, що 12.09.2018 року будуть проходитись виконавчі дії щодо опису його майна за адресоїр: АДРЕСА_1 , на що боржник відповів що знаходиться на роботі та не буде приймати участь у виконавчих діях але до цього часу повністю погасить заборгованість на користь ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 2 ч.5 ст. 19 ЗУ Про виконавче провадження боржник зобов`язаний допускати в установленому ЗУ Про виконавче провадження порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Обов`язок виконавця попередити боржника про дату та час виїзду виконавця для проведення виконавчих на адресу боржника приписами Закону України Про виконавче провадження та Інструкцію з організації примусового виконання рішень не передбачено.

Актом державного виконавця від 12.09.2018 року встановлено: під час виходу державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 , двері боржник не відчинив зі слів сусідки ОСОБА_6 яка мешкає за адресою АДРЕСА_3 , вона повідомляла боржника про минулий візит державного виконавця та передавала йому виклик який був залишений йому в дверях із зазначенням номеру телефону № НОМЕР_4 для зв`язку з державним виконавцем.

Також повторно залишено виклик державного виконавця на 14.09.2018 року, де зазначалося що у разі повторної неявки відділ буде змушений звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла, з метою опису належного боржнику майна яке знаходиться в квартирі.

02.10.2018 року до відділу надійшла заява ОСОБА_1 , згідно якої боржник повідомив про те, що в період з 30.10.2018 по 30.07.2019 року сплачуватиме заборгованість за судовим рішенням по 200 долларів США в місяць. Також повідомив про те, що в разі невиконання рішення в строки зазначені в заяві не заперечуватиме проти застосування до нього всіх заходів передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» з якими він повністю обізнаний.

У зв`язку з тим, що станом на 02.02.2021 року боржником так і не виконано рішення Ленінського районного суду міста Харкова 02.02.2021 та 17.02.2021 року державним виконавцем здійснювались повторні виходи за адресою АДРЕСА_1 , з метою перевірки майнового стану боржника, виявлення та опису його рухомого майна в приміщенні квартири. Однак до зазначеної квартири потрапити так і не вдалось можливим через те, що двері ніхто не відчиняв. В дверях квартири залишались виклики державного виконавця.

До теперішнього часу боржником повністю проігноровані законні вимоги державного виконавця, боржником не здійснено жодних дій пов`язаних з виконанням рішення суду.

25.10.2016 року винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на відкриті рахунки боржника в Харків. ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «ВТБ БАНК. Згідно відповідей банківських установ на арештованих рахунках боржника недостатньо коштів для виконання постанови. 21.02.2017 до Харків. ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «ВТБ БАНК направлені платіжні вимоги з метою списання кошті з арештованих рахунків боржника у зв`язку з чим з арештованих рахунків боржника було списано кошти у загальному розмірі 81,82 грн.

Неодноразово були направлені запити до ДПС України та до ПФУ про джерела отримання доходів боржника, про відкриті рахунки боржника, про осіб, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про осіб, які отримують пенсії. Згідно наданих відповідей, боржник не працює, не отримує доходів, а на рахунках боржника, які були виявлені та арештовані, кошти відсутні.

Згідно витягу з БД «НАІС» транспортні засоби, зареєстровані за боржником станом на 18.09.2018 року відсутні.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд виходить із наступного.

Частиною першою статті 439 ЦПК України встановлено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження` стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Згідно з п. 4 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Виконавчий лист № 642/1664/16-ц виданий 30.08.2016 року Ленінським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість згідно Договору позики коштів від 12.09.2015 року у суму 65175 грн. 83 коп., та 3% річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 787 грн. 46 коп.

27.09.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № ВП 52372644, на виконання вищезазначених виконавчих листів.

Єдиним майном боржника, на яке можливо звернути стягнення для виконання судового рішення, є майно яке фактично знаходиться, у приміщенні житлової квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яка належить боржнику на праві приватної спільної сумісної власності, що підтверджується інформаційною довідкою № 250315842 від 29.03.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Суду не надано доказів, підтверджуючих, що боржник ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання рішення по справі 642/1664/16 року та чинить перешкоди при проведенні виконавчих дій.

Зі змісту Актів приватного виконавця від 02.02.2021 року, 17.02.2021 року неможливо зрозуміти, яким саме чином боржник не надав виконавцю допуск до житлового приміщення для проведення виконавчих дій за вказаною адресою, оскільки приватним виконавцем не зазначено вчиняв боржник умисні дії, спрямовані на недопущення приватного виконавця до житла, або взагалі в цей час був відсутній за адресою мешкання.

Крім того, державний виконавець не надав доказів того, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, уникає викликів державного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій, що дії боржника перешкоджають повному та своєчасному вчиненню виконавчих дій, оскільки до матеріалів подання не надано належних та допустимих доказів того, що боржник отримував виклики державного виконавця.

Крім того, не доведено, що примусове проникнення до житла боржника - будинок буд. АДРЕСА_1 є тим примусовим заходом вжитим приватним виконавцем, який ефективно, своєчасно і в повному обсязі буде сприяти виконанню рішення 2-2135/11 року, враховуючи наступне.

Недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Україна є правова держава. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ч. 2ст. 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбаченихКонституцією України.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1ст.9Конституції Україниє частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага. В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

В матеріалах справи, наданих державним виконавцем на обґрунтування подання, дані про обізнаність боржника про дату проведення виконавчих дій в будинку буд. АДРЕСА_1 , та повідомлення його про обов`язок допустити виконавця для проведення виконавчих дій, також відсутні.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази того, що безпосередньо боржник, або члени його родини отримували постанову про відкриття виконавчого провадження, виклики державного виконавця та перешкоджав вільному доступу державного виконавця до свого житла.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив відсутність достатніх підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, яке є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій, і може застосовуватися лише у тих обставинах, коли державний виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»,ст. 439 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисакова Євгена Сергійовича про примусове проникнення до житла особи - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.Г.Пашнєв