Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2021 Справа №607/3059/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого: Братасюка В.М.

за участю секретаря: Паславської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Великогаївської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Великогаївської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок загальною площею 55,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами в с.Прошова, Тернопільського району, Тернопільської області в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлої ОСОБА_2 і прийняла спадщину, однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що було виявлено, що відсутня державна реєстрація права власності та правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача Великогаївської об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надіслано листа про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо їх задоволення.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 - тітка позивачки що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 11 червня 2019 року.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, а також земельна ділянка для ведення товарного сільського виробництва, які знаходяться на території Скоморохівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, та право на пайовий фонд майна ПП «Агрофірма «Медобори».

Скоморохівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 16.07.2007 р. за реєстровим номером 65 та 66 було складено та посвідчено заповіти від імені ОСОБА_2 , згідно із якими усе її майно заповідалося ОСОБА_1 .

З метою оформлення права на спадщину за заповітом ОСОБА_1 звернулася із заявою до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа за номером 256/2019. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Тернопільською районною державною нотаріальною конторою було видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-520, №1-521, №1-522 та №1-523 від08.12.2020року. Відповідно до згаданих вище Свідоцтв, ОСОБА_1 отримала право спадкування земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а також земельних ділянок для ведення товарного сільського виробництва, які знаходяться на території Скоморохівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 31.10.1990 р. та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим номером 110, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

Як вбачається із інформаційних довідок №1718 від 26.12.2019р., №1362 від 26.10.2020року, виданих Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01.01.2013року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 31.10.1990 р. та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим номером 110,державна реєстрація права власності на житловий будинок за ОСОБА_4 в бюро не проведена.

Проте, отримати в Тернопільській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 не виявилося можливим із-за відсутності правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на житловий будинок.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 08.12.2020року, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайною І.В. було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. В постанові зазначено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася, спадщину прийняла ОСОБА_2 , факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем.

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) була єдиним власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який і заповіла ОСОБА_1 .

Як вбачається із Технічного паспорта виданого 10.08.2020року ТОВ «ТІНТО», житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 має загальну площу 55,1 кв.м., житлова площа становить 34,6 кв.м.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Згідно ч.2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримала за життя правовстановлюючий документ на належне їй майно та не здійснила державної реєстрації свого права власності, тому позивач змушений звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, 263, 265, 284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1261 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок, загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк