Єдиний унікальний номер: 375/444/20
Провадження № 2/379/104/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23 лютого 2021 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

з участю секретаря Гопкало О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.12.2009 в розмірі 57593,88 грн. та судові витрати в розмірі 2102,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 14.12.2009. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується факт повного проінформування з умовами кредитування.

Окрім того, 17.02.2010 відповідачем була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій довідці відповідач власним підписом підтвердив що з фінансовими умовами надання цієї кредитки, прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів він ознайомлений.

Банком було виконано свої зобов`язання, а саме на підставі договору було відкрито відповідачу картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт 250 грн, який у подальшому було збільшено до 14800 грн і видано кредитну картку, таким чином, надано відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах Договору.

Відповідач же свої зобов`язання за договором порушив, внаслідок чого станом на 11.03.2020 має заборгованість в розмірі 57593,88 грн, з яких: 32901,53 грн заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту, 32901,53 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн заборгованість за простроченими відсотками; 11899,28 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 9574,31 грн нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії; а також штрафи відповідно пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина), 2718,76 грн штраф (процентна складова).

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач тричі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи належно повідомлявся.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Судом встановлено, що 22.12.2009 відповідач підписав заяву на отримання кредитного ліміту. На момент подання відповідачем даної заяви в нього був відкритий рахунок від 14.12.2009, за яким він і був ідентифікований (а.с.40).

При підписанні вказаної заяви відповідач надав свою згоду на те, що підписана заява, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив ознайомлення його з договором про надання банківських послуг до його підписання та погодився з його умовами. В заяві визначено базову процентну ставку в розмірі - 30% з розрахунку 360 днів, строк дії кредитного ліміту: відповідає терміну дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, шляхом внесення коштів на картку Клієнтом, так і списанням Банком коштів з Дебетної картки

Згідно даної заяви № б/н відповідачу було відкрито 24.12.2009 картковий рахунок, видано картку, а 17.02.2010 встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 250 грн. В подальшому відповідачу неодноразово було надано інші кредитні картки та збільшено кредитний ліміт, востаннє до 14800 грн (а.с.38-39).

Окрім того, 17.02.2010 відповідачем була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» до договору . В цій довідці відповідач власним підписом підтвердив що з фінансовими умовами надання цієї кредитки, прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів він ознайомлений (а.с. 41).

До позовної заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 42-51).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Крім того, у постанові від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16-ц Верховний Суд зробив висновок, що відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовати та Тарифами банку; при цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Аналізуючи вищезазначені норми закону та практику ВС, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли зобов`язально-договірні відносини.

Банком було виконано свої зобов`язання, відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт 250 грн, який у подальшому було збільшено до 14800 грн і, таким чином, надано відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах Договору.

Натомість відповідача свої зобов`язання не виконав належним чином. Через неналежне виконання умов договору по користуванню кредитними коштами у нього виникла заборгованість, яка станом на 11.03.2020 становить - 57593,88 грн, з яких: 32901,53 грн заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту, 32901,53 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн заборгованість за простроченими відсотками; 11899,28 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 9574,31 грн нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії; а також штрафи відповідно пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина), 2718,76 грн штраф (процентна складова) (а.с. 6-37).

З 14.06.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (а.с.57).

Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Окрім того, згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

Ч. 2 ст. 625 ЦКУ визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заборгованість відповідача за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України складає - 11899,28 грн.

Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 356/1635/16-ц у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованими, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже, наявні правові підстави для стягнення у примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту та відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

Поміж того, за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як передбачає Постанова ВСУ від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 - відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374 цс17.

Зважаючи на наведене, суд, аналізуючи підстави для застосування цивільно - правової відповідальності, щодо нарахування пені та штрафу по даному кредитному договору знаходить їх тотожними, а підстава для їх застосування - порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання - одним і тим же порушення. За таких обставин, суд доходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в частині стягнення штрафу за невиконання умов договору, і наголошує, що на засадах розумності та справедливості, з врахуванням обставин справи, вважає за можливе задовольнити позов лише в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, заборгованості по процентам, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України, та заборгованості за пенею, без врахування суми штрафів, в розмірі - 54375,12 грн.

На підставі часткового задоволення позову, враховуючи положення ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати (а.с.1) пропорційно до задоволених вимог -в розмірі 1984,52 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 251, 252, 525-527, 530, 549-551, 612, 623, 625, 1048, 1050, 1052, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» (, рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299):

- заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.12.2009 року в розмірі 54375,12 грн. (п`ятдесят чотири тисячі триста сімдесят п`ять гривень 12 копійок), яка складається з наступного: 32901,53 грн заборгованість за тілом кредиту, 11899,28 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК, 9574,31 грн пеня.

- судовий збір в розмірі 1984,52 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 52 копійки).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін