Постанова

Іменем України

31 березня 2021 року

м. Київ

справа №199/2012/17

провадження № 61-726ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

правонаступник позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент»,

третя особа - Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року у складі судді Якименко Л. Г. та на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року у складі суддів Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Макарова М. О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання іпотечного договору припиненим, вилучення запису про іпотеку та зняття заборони відчуження предмету іпотеки, зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з відповідним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 02 жовтня 2007 року вона уклала з АКІБ «УкрСиббанк» іпотечний договір, який забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором від 02 жовтня 2007 року укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 ( після зміни прізвища - ОСОБА_1 ).

Предметом іпотеки є квартира, загальною площею 57,9 кв. м житловою площею 38,2 кв. м яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 02 жовтня 2007 року, посвідченого нотаріусом, реєстровий № 9235.

18 жовтня 2011 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк»заборгованість за кредитним договором в сумі 835551,68грн. На виконання цього рішення державним виконавцембуло відкрито виконавче провадження та накладено арешт на іпотечну квартиру.

08грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах визначених цимдоговором, АКІБ «УкрСиббанк»передало (відступило) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами.

30 січня 2015 року кредитний договір припинився у зв`язку з повним виконанням позичальником своїх зобов`язань перед кредитором, що підтверджується довідкою банку від 30 січня 2015 року. Проте,відповідачем не було розірвано договір іпотеки та не знято заборони відчуження предмету іпотеки.

Позивач посилалась на те, що не може в повній мірі здійснювати право власності на належне йому майно, а тому просила суд:

визнати зобов`язання за договором іпотеки №0/0/3 від 02 жовтня 2007 року таким, що припинив свою дію;

вилучити запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек та Державного реєстру речових прав про предмет іпотеки за іпотечним договором;

вилучити запис та зняти заборону відчуження предмету іпотеки за іпотечним договором;

зняти арешт, накладений АНД ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області на предмет іпотеки.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано таким, що припинив свою дію договір іпотеки від 02 жовтня 2007 року № 0/0/3, який був укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Вилучено запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 5767350, яке зареєстровано 02 жовтня 2007 року за № 5767350 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В. В., підстава обтяження - договір іпотеки № 9242 від 02 жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В. В., об`єкт обтяження: квартира за адресою АДРЕСА_1 , номер РПВП 793350, власник ОСОБА_1 .

Вилучено запис про іпотеку у Державному реєстрі іпотек: реєстраційний номер обтяження 5933437, іпотека зареєстрована 30 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюк В. С. , підстава обтяження - договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», 2949, 08 грудня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г., об`єкт обтяження - квартира за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВП 793350, власник ОСОБА_1 , іпотекодавець ОСОБА_1 , розмір основного зобов`язання 80 000 доларів США, строк виконання 02 жовтня 2028 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що основне зобов`язання за кредитним договором припинилось шляхом його виконання, оскільки відповідно до довідки ПАТ «Дельта Банк» від 30 січня 2015 року кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника за договором від 02 жовтня 2007 року № 0, договір припинив свою дію з 30 січня 2015 року у зв`язку з повним виконанням позичальником зобов`язань перед кредитором за вказаним договором.

Відмовляючи у задоволенні вимоги позову про зняття арештів у ВП № 49598425 та у ВП № 35899862, які накладені на предмет іпотеки , суд першої інстанції виходив з того, що зняття арешту, який був накладений в межах виконавчого провадження, має вчинятися державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а не в межах судового розгляду цивільної справи про визнання іпотечного договору припиненим.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року залишено без змін рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У січні 2020 року ПАТ «Дельта Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року та на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2020 року поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребувано з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська матеріали цивільної справи № 199/2012/17.

Зупинено виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року.

У березні 2020 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2020 року залучено до участі у справі товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» у якості правонаступника ПАТ «Дельта Банк», яке припинило свою діяльність.

Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у складі колегії з п`яти суддів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Скаржник просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції.

Суди прийняли рішення на підставі неналежних доказів, оскільки довідка про відсутність вимог банку до позичальника є сфальсифікованою, про що представник відповідача наголошував у судовому засіданні. Суд апеляційної інстанції мав установити факт припинення основного зобов`язання та чи належним чином та у повному обсязі воно виконано. Дійсного погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до первинних документів бухгалтерського обліку судом встановлено не було.

Відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу мотивовано тим, що судові рішення є обґрунтованими та законними, оскільки судами було правильно встановлено, що ОСОБА_1 повністю виконала зобов`язання за кредитним договором. Вказане підтверджується довідкою банку про відсутність претензій та оригіналом квитанції № 34110362 від 30 січня 2015 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 01 жовтня 2007 року між позивачем ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 на суму 80 000 доларів США, що еквівалентно 404 000 грн, строком до 01 жовтня 2028 року (а.с. 6-8).

02 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 0/0/3, на підставі якого у забезпечення виконання кредитного договору № 0 від 02 жовтня 2007 року та № від 02 жовтня 2007 року, іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , яка є власністю ОСОБА_1 (а. с. 9-10,16).

13 червня 2008 року ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » ( а. с. 20).

Згідно витягу з договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами від 08 грудня 2011 року встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» продало, а ПАТ «Дельта Банк» купило права вимог за кредитами, у тому числі і за кредитом ОСОБА_1 (а. с. 11-14, 15).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на об`єкт обтяження квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 793350 зареєстровано 30 листопада 2012 року обтяження - іпотека, підстави обтяження - договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», 2949, посвідчений 08 грудня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Шевченко Д. Г., іпотекодавець ОСОБА_1 .

З довідки ПАТ «Дельта Банк» від 30 січня 2015 року встановлено, що боржник повністю виконала свої зобов`язання та кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника за договором від 02 жовтня 2007 року № 0, договір припинив свою дію з 30 січня 2015 року у зв`язку з повним виконанням ( а. с. 17, 18).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення суду Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не оскаржувалось, не було предметом апеляційного перегляду, тому в цій частині не підлягає перегляду судом касаційної інстанції.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Звертаючись з відповідним позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що зобов`язання за основним зобов`язанням припинено у повному обсязі, шляхом його повного виконання, тому відповідно до статті 593 ЦК України договір іпотеки є припиненим.

Відповідно до статті598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Особливості припинення зобов`язань за договорами купівлі-продажу цінних паперів, укладених на фондовій біржі, встановлюються законодавством. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов`язань на певних підставах не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 17 Закону «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмету іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених Законом.

Таким чином, під час розгляду вказаного спору судам необхідно встановити наявність факту припинення основного зобов`язання за кредитним договором, яке було забезпечено іпотекою, шляхом його виконання належним способом та в повному обсязі.

За вказаних обставин, суд має встановлювати наявність чи відсутність заборгованості за кредитним договором на підставі первинних документів, передбачених статтею 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», зокрема на підставі: платіжного доручення; платіжної вимога-доручення, розрахункового чеку, платіжної вимоги, меморіального ордеру з якого вбачитиметься факт здійснення погашення заборгованості за кредитним договором.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що основне зобов`язання за кредитним договором припинилось шляхом його виконання, оскільки відповідно до довідки ПАТ «Дельта Банк» від 30 січня 2015 року кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника за договором від 02 жовтня 2007 року № 0, договір припинив свою дію з 30 січня 2015 року у зв`язку з повним виконанням позичальником зобов`язань перед кредитором за вказаним договором.

Вказані висновки суд першої інстанції зробив, приймаючи до уваги лише довідку від 30 січня 2015 року про відсутність у банку майнових претензій до ОСОБА_1 .

Проте, суд апеляційної інстанції не надав правової оцінки тому, що вказана довідка оскаржувалась представником відповідача, як недопустимий та неналежний доказ, зокрема, відповідач зазначав, що вказана довідка є сфальсифікованою, у зв`язку з чим ПАТ «Дельта Банк» звернулося до правоохоронних органів з заявою про порушення кримінального провадження.

У спростування факту припинення зобов`язання за кредитним договором шляхом його повного виконання відповідач надав суду апеляційної інстанції розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0 станом на листопад 2018 року ( а. с. 84-87).

Суд апеляційної інстанції правового обґрунтування вказаному розрахунку заборгованості не надав, оскільки прийшов до помилкового висновку, що вказаному доказу вже надавав правову оцінку суд першої інстанції.

Проте, відповідач розрахунок заборгованості за кредитним договором суду першої інстанції не надавав, тому вказане призвело до того, що розрахунку заборгованості правової оцінки під час розгляду справи судами надано не було.

Також суд апеляційної інстанції не перевірив та не надав правової оцінки первинним документам, на підставі яких відбулось погашення кредитного договору, про який зазначено у довідці від 30 січня 2015 року, про відсутність у банка майнових претензій до ОСОБА_1 .

Зокрема, суду необхідно надати оцінку наявності чи відсутності оригіналу квитанції № 34110362 від 30 січня 2015 року про сплату ОСОБА_1 на рахунок ПАТ «Дельта Банк» 25 000,00 доларів США, про що зазначає ОСОБА_1 у відзиві на касаційну скаргу. Оригінал чи належним чином завірену копію квитанції до матеріалів справи ОСОБА_1 не надала.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції не дослідив усі зібрані у справі докази та не надав їм належну правову оцінку у сукупності, обмежившись лише довідкою про відсутність у банку майнових претензій за спірним кредитним договором до позивачки, що призвело до неповного встановлення обставин справи, які мають значення для розгляду справи, та призвело до передчасного висновку про наявність підстав для визнання договору іпотеки припиненим.

Доводи касаційної скарги відносно того, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції спростовуються наявним у справі клопотанням ПАТ «Дельта Банк» про розгляд справи 19 квітня 2017 року за відсутність представника банку, що свідчить про обізнаність відповідача про розгляд справи судом першої інстанції ( а. с. 37).

Неспроможними є доводи касаційної скарги відносно того, що позовні вимоги про визнання іпотечного договору таким, що припинив свою дію є неналежним способом захисту в силу статті 16 ЦК України, оскільки обраний позивачем спосіб захисту передбачений статтею 599 ЦК України та статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Саме формулювання позовних вимог шляхом визнання договору іпотеки таким, що припинив свою дію, а не визнання договору іпотеки припиненим чи припиненою іпотеку, не впливає на змісту способу захисту, який відповідає вказаним нормам права.

Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм достатньої правової оцінки.

Враховуючи те, що відповідно до статті 400 ЦПК України Верховний Суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати обставини справи та надавати переоцінку встановленим обставинам, тому враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки припиненим та вилучення записів, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно надати належну правову оцінки усім зібраним доказам у справі в сукупності та встановити на підставі первинних документів наявність чи відсутність заборгованості за основним зобов`язанням, забезпеченим договором іпотеки. На підставі встановлених обставин справи надати правову оцінку наявності чи відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Рішення суду Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не оскаржувалось, не було предметом апеляційного перегляду, тому в цій частині не переглядалось судом касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 411, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки припиненим та вилучення записів скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. А. Калараш

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

О. С. Ткачук