Справа № 191/3326/20
Провадження № 2/191/1145/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гречко Ю.В.

при секретарі - Силкіної О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», представник Данилова А.Г. , до ОСОБА_2 , представник ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_2 з 16.07.2019 прийнято на роботу до ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на посаду заступника начальника юридичного відділу. Згідно наказу №1237к від 26.09.2019 ОСОБА_2 призначено начальником юридичного відділу ПрАТ «ДТРЗ».

Пунктами 1.5 - 1.7 Положення про юридичний відділ ПрАТ «ДТРЗ» (далі - Положення) передбачено, що юридичний відділ очолює начальник, який призначається на посаду наказом голови правління ПрАТ «ДТРЗ». У підпорядкуванні начальника юридичного відділу є працівники юридичного відділу. Обов`язки працівників юридичного відділу визначаються начальником юридичного відділу у відповідності з посадовими інструкціями.

Згідно з п. 3.2.8, п. 3.2.10 Положення визначено завдання юридичного відділу представляти за дорученням голови правління інтереси підприємства в загальних, адміністративних та господарських судах усіх рівнів, інших державних органах під час розгляду правових питань і спорів, давати оцінку претензіям і позовним заявам, що пред`явлені підприємству та підприємством. Сприяння своєчасному вжиттю необхідних заходів згідно винесених ухвал, рішень, постанов суду, документів органів виконавчої влади, а також за відповідними документами правоохоронних та контролюючих органів.

Пунктами 6.2, 6.3 Положення передбачено, що посадові особи юридичного відділу несуть відповідальність за свої дії в процесі виконання своїх обов`язків. Начальник юридичного відділу, а також працівники цього відділу, у разі вчинення ними правопорушення, несуть дисциплінарну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до посадової інструкції начальника юридичного відділу із якою ОСОБА_2 ознайомлений під підпис, останній зобов`язаний:

-забезпечувати додержання законності в діяльності підприємства і захист його правових інтересів;

-забезпечувати керівництво правовою роботою на підприємстві;

-керувати роботою з укладення господарських договорів, розгляду претензій, судових справ, стосунками з контрагентами підприємства;

-очолювати роботу щодо розробки та затвердження проектів витратних та прибуткових договорів,

-спільно з відповідальними особами розробляти пропозиції щодо усунення порушень договірної дисципліни в поставках продукції, виявлення недоліків і поліпшення виробничої і фінансово - господарської діяльності підприємства;

-представляти інтереси підприємства у судах України всіх інстанцій, а також у всіх державних органах і громадських організаціях у процесі розгляду правових питань.

Крім того, начальник юридичного відділу має право:

-не візувати проекти правових документів, які суперечать чинному законодавству;

-вимагати від керівника сприяння у виконанні обов`язків і реалізації прав, що передбачені цією посадовою інструкцією;

-вимагати та отримувати від керівників структурних підрозділів підприємства та фахівців підприємства необхідну інформацію та документи;

-вимагати від усіх причетних заводу своєчасного надання проектів та оригіналів договорів, документальних матеріалів, з метою звернення з претензіями, позовними заявами, а також вимагати надання документації, яку витребовують судді для огляду у судовому засіданні;

-давати обов`язкові для всіх підрозділів підприємства розпорядження та вказівки з договірних та претензійно-правових питань.

Таким чином, обіймаючи посаду начальника юридичного відділу ПрАТ «ДТРЗ» ОСОБА_2 наділений організаційно-розпорядчими функціями та є службовою особою, а отже несе відповідальність за організацію та ефективність роботи юридичного відділу, забезпечення проведення досудового та судового розгляду справ, своєчасного виконання судових рішень.

ПрАТ «ДТРЗ» упродовж багатьох років є відповідачем у численних судових справах про стягнення кредиторської заборгованості, що виникає внаслідок несплати ПрАТ «ДТРЗ» за отримані товари, роботи, послуги.

У період з 23.04.2020 по 05.05.2020 Адвокатським об`єднанням «ДЕ-ФАКТО» в рамках договору від 23.04.2020, укладеного з ПрАТ «ДТРЗ», проведено юридичний аудит господарсько-правової діяльності Товариства за результатами якого 05.05.2020 року складено висновок та встановлено наступне.

У період з 01.01.2019 по 29.04.2020 ПрАТ «ДТРЗ» виступало відповідачем у 96 судових справах про стягнення заборгованості. В усіх 96 справах рішення прийнято не на користь ПрАТ «ДТРЗ» у зв`язку з неналежною роботою юридичного відділу ПрАТ «ДТРЗ», в тому числі під керівництвом ОСОБА_2 . У більшості справ не подавалися відзиви, заперечення, не направлялися представники, мав місце формальний підхід до справи, не здійснювався моніторинг судових справ, процесуальних документів, не подавалися апеляційні скарги, не усувалися недоліки в апеляційних скаргах, тощо.

Так, у судовій справі №904/4099/19, яку розглядав Господарський судДніпропетровської області за позовом ТОВ «Арсенал Трейдинг» про стягнення 134 696,00 грн. за договором поставки № 18065 від 15.05.18, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків начальником юридичного відділу ОСОБА_2 , у даній справі відсутня будь-яка правова позиція Відповідача - ПрАТ «ДТРЗ», до справи не долучено жодних пояснень заводу, жодних доказів, які спростовують доводи позовної заяви, взагалі не використано жодне право позивача, передбачене чинним господарським процесуальним законодавством щодо спростування позовних вимог. Справа вирішувалась виключно за поясненнями та документами Позивача, у зв`язку з чим, позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Таким чином, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2019 по справі №904/4099/19 стягнуто з ПрАТ «ДТРЗ» основну заборгованість за договором у розмірі 130 773,09 грн., 3% штрафу - 3923 грн. 19 коп., судовий збір у розмірі 2020 грн. 44 коп. На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області 19.12.2019 видано судовий наказ.

Крім того, в наслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків начальником юридичного відділу ОСОБА_2 у судові справі № 904/4098/19 за позовом ТОВ «Укрростехнології» до ПрАТ «ДТРЗ» за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2019 стягнуто з ПрАТ «ДТРЗ» за договором поставки № 18006 від 16.01.2019 основну заборгованість у розмірі 54822,00 грн., штраф у розмірі - 1644,66 грн., судовий збір у розмірі 1921,00 грн. На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області 02.12.2019 видано судовий наказ.

За виданими судовими наказами по справам № 904/4098/19, №904/4099/19 відкрито виконавче провадження приватним виконавцем Селезньовим М. О. та звернуто стягнення в примусовому порядку на загальну суму 215 013,81 грн., в тому числі 19 909,43 грн. виконавчого збору, що підтверджується копією банківської виписки ПрАТ «ДТРЗ».

Аналогічна ситуація склалася у справах, які розглядалися Господарським судом Дніпропетровської області:

-№ 904/3875/19 за позовом АТ «НВП «Смілянський електромеханічний завод» до ПрАТ

«ДТРЗ» про стягнення грошових коштів у розмірі 329 640, 42 грн. за надані послуги, відповідно до договору №18075т від 25.06.2018. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 стягнуто з ПрАТ «ДТРЗ» пеню у розмірі 11 373,48 грн., 3% річних у розмірі - 1 975,74 грн., судовий збір у розмірі 4944,61 грн. На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області 26.11.2019 видано судовий наказ. ПрАТ «ДТРЗ» штрафні санкції та судові витрати сплачено в повному обсязі, щопідтверджується платіжним дорученням №8891 від 04.12.2019.

-№ 904/4097/19 за позовом ТОВ «Арсенал Трейдинг» до ПрАТ «ДТРЗ» про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 108 306, 80 грн. та штрафу у розмірі З 249, 20 грн. за договором поставки №18004 від 15.01.2018. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 стягнуто з ПрАТ «ДТРЗ» основну заборгованість у розмірі 108 306,80 грн., штраф у розмірі З 249,20 грн. та 1921 грн. витрат зі сплати судового збору. На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області 26.11.2019 видано судовий наказ. ПРАТ «ДТРЗ» штрафні санкції та судові витрати сплачено в повному обсязі в добровільному порядку.

- № 904/3865/19 за позовом АТ «НВП «Смілянський електромеханічний завод» до ПрАТ «ДТРЗ» про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 350 160,00 грн., 13 929,64 пені, 2 417,54 грн. З % річних та витрат зі сплати судового збору у розмірі 5 497,61 грн. В ході судового розгляду справи Товариство в добровільному порядку здійснив оплату основного боргу у розмірі 350 160,00 грн., в наслідок чого провадження в цій частині закрито. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2019 стягнуто з ПрАТ «ДТРЗ» 13 929,64 грн. - пені, 2 417,54 грн. - З % річних та витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 497,61 грн. На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області.

12.11.2019 видано судовий наказ ПРАТ «ДТРЗ» штрафні санкції та судові витрати сплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №8494 від 11.11.2019.

Крім того, через неналежне виконання ОСОБА_2 своїх службових обов`язків, не забезпечено участь у жодному судовому засіданні у наступних справах, внаслідок чого, розгляд справ відбувався за відсутності представників юридичного відділу ПрАТ «ДТРЗ» та взагалі представників Товариства, що призвело до позбавлення можливості ефективно захищати інтереси останнього, спростовувати у процесуальному порядку доводи позовної заяви та відповідно стягненню грошових сум з заводу;

-№ 904/2245/19 за позовом ТОВ «ТЛА Київ» до ПрАТ «ДТРЗ» про стягнення заборгованості за договором поставки № 18100т від 23.10.2018 Господарським судом Дніпропетровської області прийнято рішення 01.10.2020, яким стягнуто з Відповідача 205 668,20 грн.- пені; 25 769,68 грн.- 3% річних; 72 852,91грн. - інфляційних втрат; 31194,55грн. - судового збору. На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області

23.10.2019видано судовий наказ.

-№ 922/2585/19 за позовом ТОВ «А. С. Груп» до ПрАТ «ДТРЗ» про стягнення заборгованості у загальному розмірі 2 801 830,19 грн. за договорами №16254 від 09.11.2016, №17049т від 18.05.2017, №17032т від 07.04.2017. За результатами розгляду на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 04.11.2019 стягнуто з ПрАТ «ДТРЗ» на користь ТОВ «А. С. Груп» суму заборгованості у загальному розмірі 2 801 830,19 грн., що складається з:

-суми основної заборгованості за Договором № 16254 від 09.11.2016 у розмірі 342 757,44 грн., 17 137,88 грн. - пені, 21 156,75 грн. - 3% річних, 66 666,13 грн. - інфляційних втрат;

-суми основної заборгованості за Договором № 17049т від 18.05.2017 у розмірі 1 229 482,88 грн., 99585,57 грн. - пені, 70 620,74 грн. - 3% річних, 222 576,85 грн. - інфляційних втрат;

-суми основної заборгованості за Договором № 17032т від 07.04.2017 у розмірі 512 732,84 грн., 29 921,15 грн. - 3% річних, 98 594,92 грн. - інфляційних втрат, 54 572,29 грн. - штрафу. Судові витрати пов`язані з розглядом справи покладено на відповідача - ПрАТ «ДТРЗ».

На виконання рішення Господарського суду Харківської області 26.12.2019 видано судовий наказ про стягнення заборгованості у загальному розмірі 2 801 830,19 грн., що складається з суми основної заборгованості за договорами №16254 від 09.11.2016, № 17049т від 18.05.2017, Х°17032т від 07.04.2017 та 3% річних, індексу інфляцій, штрафних санкцій у загальному розмірі 680 832, 28 грн. Крім того, 26.12.2019 видано судовий наказ про стягнення судового збору у розмірі 42 027,45 грн. Приватним виконавцем Шевцовим І. В. за судовими наказами відкрито виконавче провадження №60991100 від 16.01.2020 року та звернут0| стягнення з ПрАТ «ДТРЗ» в примусовому порядку, що підтверджується копією банківської виписки ПрАТ «ДТРЗ».

Крім того, під керівництвом ОСОБА_2 юридичним відділом ПрАТ «ДТРЗ» у період з 26.09.2019 по 29.04.2020 з жодної справи не забезпечено належне подання апеляційної скарги, чим втрачено право на перегляд судового рішення та оскарження рішення прийнятого судом першої інстанції.

Згідно наказу (розпорядження) №912 к від 10.09.2020 трудовий договір (контракт) з, ОСОБА_2 припинено 10.09.2020.

Загальна ціна позовів у судових справах про стягнення заборгованості, що розглядалася у періодіперебування ОСОБА_2 на посаді начальника юридичного відділу з 26.09.2019 поПрАТ «ДТРЗ» склала 3139689,51 грн. з яких 779 598,84 грн. складають інфляційні втрати, стягнення 3 відсотків річних, неустойки, судових витрат та витрат, пов`язаних з примусовим виконанням рішень.

Таким чином, загальна сума завданих збитків внаслідок неналежного виконання начальником юридичного відділу ПрАТ «ДТРЗ» ОСОБА_2 своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, склала 779 598,84 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) заподіяну ПрАТ «ДТРЗ» () мaтepiaльнy шкоду в порядку регресу в розмірі 779598,84 гривень.

Судові витрати покласти на Відповідача.

До початку судового засідання представник відповідача ОСОБА_3 надав відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що 05.02.2021 із електронного реєстру «Судова влада» йому стало відомо, що 05.11.2020 року ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, по справі №191/3326/20, позовну заяву ПрАТ «ДТРЗ» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

30.11.2020року представник Позивача надав до суду клопотання про усунення недоліків.

14.01.2021 року ухвалою Синельниківського міськрайонного суду відкрито провадження у справі №191/3326/20 за вказаною позовною заявою. З позовною заявою ПрАТ «ДТРЗ» не згоден у повному обсязі та вважає, що вимоги Позивача безпідставні, упереджені та не ґрунтуються на законі виходячи з наступного.

16.07.2019 року у відповідності до наказу голови правління ПрАТ «ДТРЗ» №770 к, його прийнято на посаду заступника начальника юридичного відділу ПрАТ «ДТРЗ». 15.07.2019 звільнилась в.о. начальника юридичного відділу ПрАТ «ДТРЗ» Козачок К.О.

Результатом діяльності ПрАТ за 2017 рік був збиток в сумі понад 42 млн.грн., за 2018 збиток в сумі понад 84 млн.грн., за 9 міс.2019 - збиток понад 53 млн.грн.

У відповідності із Звітом із праці (ф.1_ПВ (місячна) затвердженого наказом Держстату 10.06.2016 №90, в квітні -липні 2019 відображено наявність простроченої заборгованості перед працівниками заводу а саме на 01.08.2019 - 4969,5 тис.грн. - 883 працівникам (за червень 2019)

У відповідності із Журналом претензій до ПрАТ «ДТРЗ», який був у юридичному відділі в 2019 році - станом на вересень 2019 надійшло 98 претензій та 88 позовів.

Погашення сформованої заборгованості по виконавчим провадженням станом на липень місяць 2019 року становило понад 41 млн.грн., відкрито близько 40 виконавчих проваджень (офіційний сайт ДВС ) у тому числі приватними виконавцями.

Станом на 30.09.2019 року сума кредиторської заборгованості за товари, роботи, послуги склала понад 21 млн. грн. при тому, як загальна сума заборгованості підприємства - понад 210 млн. грн.

Заступник начальника юридичного відділу та начальник юридичного відділу не належать до посадових осіб ПрАТ «ДТРЗ», яким відповідно до Статуту було надано право розпоряджатися рахунками та підписувати розрахункові документи.

Підсумовуючи викладене звертаю увагу, що станом на 16.07.2019 (дата мого призначення на посаду заступника начальника юридичного відділу), ПрАТ «ДТРЗ» мало зазначену заборгованість, у тому числі перед зазначеними Позивачем у позовній заяві контрагентами (ухвали суду про відкриття провадження у справі, із зазначенням сум штрафних санкцій за невиконання умов договору - від квітня по вересень 2019). Більш змістовну інформацію буде надано після отримання «Висновку за результатами юридичного аудиту» аргументів викладених у позовній заяві Позивачем, який в рамках окремого укладеного договору між мною та особою яка має право на здійснення відповідної діяльності, (сума мої витрат на оплату підготовки Висновку яку я поніс та очікую понести становить вісімдесят тисяч гривень.)

Крім того, на момент мого призначення на посаду заступника начальника відділу, за численними відкритими виконавчими провадженнями за постановами державних та приватних виконавців, на усі банківські рахунки ПрАТ «ДТРЗ» було накладено арешт.

У зазначений період ПрАТ «ДТРЗ», у зв`язку із відсутністю грошових коштів не отримувала послуги поштового зв`язку і були непоодинокі випадки направлення кореспонденції від ПрАТ «ДТРЗ» за власний рахунок працівників юридичного відділу.

В серпні 2019 року ПрАТ «ДТРЗ» отримано фінансову допомогу від АТ «Укрзалізниця» по Програмі відновлення платоспроможності. Зазначена обставина швидко стала загальновідомою, тому усі конрагенти ПрАТ «ДТРЗ», які мали невиконання зобов`язань за договорами із позивачем, звернулись до суду з позовами про стягнення заборгованості за договорами та отримали рішення судів про задоволення вказаних вимог, та у подальшому і виконавчий документ.

Відповідно до наказу т.в.о. голови правління ПрАТ «ДТРЗ» №1237 к від 26.09.2019 року його призначено на посаду начальника юридичного відділу ПрАТ «ДТРЗ».

Стосовно діяльності юридичного відділу в період, зазначений в позовній заяві (жовтень 2019 року): із службової записки начальника юридичного відділу, узгодженої в.о.головного бухгалтера, на адресу голови правління ПрАТ «ДТРЗ» про заохочення працівників відділу - «Юридичним відділом ПрАТ «ДТРЗ» здійснюється правове забезпечення господарської діяльності товариства, а саме: юридичне супроводження договірної та переддоговірної роботи; консультування з правових питань керівництва та етруктурних підрозділів товариства; підготовка та надання юридичних висновків щодо внутрішніх (локальних) документів; підготовка та ведення претензійної та позовної роботи; представництво інтересів товариства в судах всіх інстанцій; представництво інтересів товариства у взаємовідносинах з контролюючими та правоохоронними органами, органами державної виконавчої служби; виконання інших завдань правового супроводження діяльності товариства.

Протягом 2019 року за участю юридичного відділу було отримано та розглянуто 98 претензій до ПрАТ «ДТРЗ», Для уникнення можливих додаткових стягнень у зв`язку з можливим зверненням до судових та виконавчих органів, проведено переговори та укладено 6 мирові угоди з товариствами та розподілено суми боргу на декілька місяців, що, в свою чергу, зменшило витрати підприємства, які могли бути заявлені в судовому порядку, та/або стягнуті примусово виконавчою службою.

На розгляді в судах всіх інстанцій за 9 місяців 2019 року перебувало більше ніж 120 справ стороною у яких ПрАТ "ДТРЗ", по всім матеріалам підготовлені відповіді - заперечення, клопотання, заяви та проведено роботу для зменшення стягнення заборгованості підприємства перед позивачами. Вжито повний комплекс заходів для збереження коштів підприємства, в тому числі апеляційне, касаційне оскарження, а також розстрочення виконання рішення суду.

У зв`язку із проведенням зазначеної роботи, було зменшено суми стягнень з ПрАТ «ДТРЗ» приблизно на 700 тис. грн.

Також, за 10 місяців 2019 року юридичним відділом зареєстровано 127 витратних та 46 прибуткових договори, які попередньо перевірені, відкориговані та зареєстровані в системі.». На підставі вказаної та інших службових записок працівники юридичного відділу на протязі вересня 2019 - квітня 2020 року, були неодноразово премійовані.

За період роботи на посаді начальника юридичного відділу ПрАТ «ДТРЗ» до дисциплінарної чи іншої відповідальності ОСОБА_2 не притягався.

У квітні місяці 2020 року рішенням Акціонера - AT«Укрзалізниця» призначено нових членів правління ПрАТ «ДТРЗ» та тимчасово виконуючого обов`язки голови правління. Із зазначеного періоду до серпня 2020 ОСОБА_2 знаходився у черговій відпустці, перебував на лікарняному, та у відпустці по догляду за дитиною. 10 вересня 2020 року, згідно йогозаяви - наказом т.з.п.голови правління ПрАТ «ДТРЗ» №912 к, його, ОСОБА_2 , звільнено за власним бажанням, за ч.3 ст.38 КЗпП України - у зв`язку з порушенням з боку роботодавця вимог трудового та колективного договору, та на підставі ст.44 КЗпП України виплачена (на думку Позивача - виплачена у повному обсязі) вихідна допомога у розмірі 3-х місячного середнього заробітку.

Твердження або «Висновок» позивача про неналежне виконання ним своїх посадових обов`язків начальника юридичного відділу ПрАТ «ДТРЗ» - базується на суб`єктивному погляді, обмежено упередженим ставленням та припущеннями, необгрунтовані, тому викладені у позові обставини, та додатки до позовної заяви, надані в якості доказів, не можуть бути взяті до уваги.

Так, вимоги Позивача побудовано на приписах ст.130, ч.3 ст.134 КЗпП України, а виходячи із викладеного - фактично Позивач застосовує право регресу.

З цього питання слід зауважити, що поняття шкода, завдана підприємству, про яку йдеться у ст.130 КЗпП, та витрати, пов`язані з примусовим виконанням підприємством обов`язків по сплаті боргу перед контрагентами, у тому числі за судовими рішеннями - мають різну правову природу.

Разом з тим, позивач із подачею даного позову навмисно прирівняв зазначені поняття з метою введення суду в оману (що неодноразово встановлено рішеннями суду, зокрема справа №160/16312/20 п.41 рішення Дніпропетровського адміністративного окружного суду) та намагаючись перекласти на Позивача відповідальність підприємства за своє невиконане та прострочене зобов`язання за несплату коштів за поставлений товар, виконані роботи, послуги. А вказані випадки порушень Позивачем умов договорів, і в свою чергу стягнення із нього штрафних санкцій та судових витрат встановлюються судами і після квітня 2020 року, так наприклад справа №904/747/20. Крім того проводячи аналіз судових справ стороною по яких виступає ПрАТ «ДТРЗ» - непоодинокі випадки неявки в судове засідання, в тому числі при прийнятті рішення про стягнення значних сум грошових коштів, справа № 904/3361/20.

Ст.130 КЗпП України - Загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників - характеризує юридичний склад, тобто перелічує юридичні факти, сукупність яких дає власникові право притягти працівника до матеріальної відповідальності.

Таких складових юридичних фактів обов`язково має бути чотири: порушення працівником трудових обов`язків, наявність прямої дійсної шкоди, причинний зв`язок між порушенням і шкодою та вина працівника. Відсутність хоча б одного з цих складових юридичних фактів виключає можливість притягнення працівника до матеріальної відповідальності.

Працівник не може бути притягнений до матеріальної відповідальності, якщо він не порушував свої трудові обов`язки. Трудові обов`язки працівника можуть визначатися законодавством, колективним, трудовим договором, іншими локальними нормативними та індивідуальними актами, посадовою інструкцію.

У даному випадку Посадова інструкція начальника юридичного відділу ПрАТ «ДТРЗ» ОСОБА_2 з якою він ознайомився 16 січня 2020 року.

Щодо суті позовних вимог слід зазначити, шо основна причина задоволення позовних вимог по всіх судових справах, які зазначені у позовній заяві, це порушення або невиконання Підприємством ПрАТ «ДТРЗ» договірних зобов`язань перед контрагентами, а саме несплата заборгованості за поставлений товар, виконані роботи та послуги.

Слід при цьому зазначити, що на підприємстві ПрАТ «ДТРЗ» діє Порядок укладання договорів на закупівлю товарів, робіт і послуг.

Відповідно до вказаного Порядку на підприємстві є відповідальні особи, в обов`язки яких входить контроль за своєчасним та належним виконанням підприємством ПрАТ «ДТРЗ» договірних зобов`язань.

Крім того, своєчасну сплату виконаних договірних зобов`язань безпосередньо контролює та здійснює відділ бухгалтерії (фінансово- економічний) на чолі з головним бухгалтером підприємства ПрАТ «ДТРЗ», який в свою чергу усі без виключення виплати погоджує з директором (заступником директора з фінансово-економічних питань) та директором підприємства.

Більш того, ані Положенням про юридичний відділ, ані іншими документами не встановлено обов`язок юридичного відділу щодо контролю договірних зобов`язань в частині відслідковування поставок товарів, виконання контрагентами робіт і послуг, та тим більше здійснення за них оплати Позивачем.

Відтак, оскільки жодними документами не передбачено обов`язок Відповідача контролювати або забезпечувати здійснення оплати за виконані контрагентами зобов`язання, відповідно у Відповідача відсутній обов`язок і право/можливість вирішувати питання здійснювати оплати по договорах, тож і вимоги щодо відшкодування будь-яких витрат за рахунок Відповідача є абсурдними.

Ані Положенням про юридичний відділ, на яке є посилання у Позові, ані жодним іншим документом не передбачено матеріальну відповідальність працівників юридичного відділу.

Слід також зазначити, що,

по-перше, по суті позовних вимог у судових справах, про які вказано у позові, ПрАТ «ДТРЗ» не мало жодних заперечень по суті щодо наявності несплаченої заборгованості за договорами перед контрагентами;

по-друге, по значній кількості судових справ, про які вказано у позові. Позивачем ПрАТ «ДТРЗ» було здійснено добровільну сплату сум заборгованостей за договорами вже після звернення контрагентами до судів, та, зокрема, після ухвалення судових рішень про задоволення позовів контрагентів.

Вказані обставини підтверджують відсутність будь-якої вини Відповідача у здійсненні виплат Позивачем за рішеннями судів по справах, зазначених у позові, що в свою чергу, свідчить про безпідставність та абсурдність пред`явлених позовних вимог.

Підсумовуючи викладене, - за період роботи на посаді заступника начальника, начальника юридичного відділу ПрАТ «ДТРЗ» Відповідач трудові обов`язки не порушував, витрати підприємства у вигляді штрафних санкцій за невиконання умов договорів у період до мого призначення заступником начальника юридичного відділу -16.07.2019 - жодним чином не можуть бути пов`язані із виконанням мною обов`язків згідно Посадової інструкції від 16.01.2020 року.

Посилання на посадову інструкцію позивача безпідставні та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки посадова інструкція ОСОБА_2 була затверджена у січні 2020 року, про що навмисно замовчує Позивач. Відтак, положення вказаної посадової інструкції неможливо поширювати на відносини періоду часу до січня 2020 року.

Щодо відсутності підстав матеріальної відповідальності та відсутності прямої дійсної шкоди.

Статтею 134 КЗпП Кодексу законів про працю України встановлено вичерпний та виключний перелік підстав та випадків, за наявності яких може наставати повна матеріальна відповідальність працівників.

Жодних з підстав, зазначених у ст. 134 КзпП України не наведено у позові.

З огляду на положення вказаної статті та тих обставин, що грошові кошти, стягнуті з Позивача за рішеннями судів, на які посилається Позивач, є нічим іншим, як звичайною простроченою заборгованістю за договірними зобов`язаннями, яка мала бути сплачена підприємством, що свідомо не було Підприємством зроблено добровільно, можна дійти висновку про те, що усі витрати, пов`язані зі сплатою такої договірної заборгованості внаслідок виконання рішень судів відносяться саме до категорії нормального виробничо-господарського ризику.

Щодо посилань Позивача на те, що позови контрагентів задоволені у зв`язку з неналежною роботою юридичного відділу, в тому числі, під керівництвом ОСОБА_2 . Слід зазначити, такі доводи Позову, скопійовані з матеріалів «висновку за результатами аудиту» АО «ДЕ-ФАКТО», є необгрутовані та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у вказаному «висновку за результатами аудиту» зазначений період з 01.01.2019, протягом якого ОСОБА_2 не працював на ПрАТ «ДТРЗ», тому подібні висновки є некоректними, не відповідають фактичним обставинам та є сугубо суб`єктивними доводами конкретної особи - адвокатаДаниловоі А.Г., яка зробила такі висновки в Позові, не підтвердивши їх жодними матеріалами відповідних судових справ, на які посилається.

Більш того, дійсною причиною задоволення позовів контрагентів є порушення з боку ПрАТ «ДТРЗ» умов договорів, що фактично визнано Позивачем, однак ці обставини свідомо упущені у тексті позову. Факт визнання Підприємством ПрАТ ДТРЗ власного порушення договірних зобов`язань Позивачем підтверджений у подальшому фактом добровільної оплати за судовими рішеннями, про що також адвокатом Даниловою А.Г. зазначено у позові.

Вишевказане додатково підтверджує упередженість позиції Позивача по відношенню до Відповідача та свідчить про неоднозначність та суперечливість позиції Позивача.

Головною причиною упередженої позиції Позивача вважає також неприязні відносини з керівництвом Позивача, які склалися перед його звільненням та у зв`язку із формулюванням ним таких причин звільнення, як порушення роботодавцем вимог трудового законодавства та колективного договору.

Щодо строків звернення в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди - ч.3СТ.233 КЗпП України - один рік з дня виявлення заподіяної шкоди.

На думку Позивача про виявлену нібито заподіяну шкоду Він дізнався із «Висновку» 05.05.2020 року.

Не визнаючи позов взагалі у повному обсязі вважає необхідним зазначити, що вказаний строк має обчислюватися не з «Висновку» 05.05.2020, як це помилково вважає Позивач, а саме із дати добровільного перерахування Позивачем або примусового списання грошових коштів із банківського рахунку Позивача ПрАТ «ДТРЗ» за відкритими виконавчими провадженнями, оскільки саме при сплаті/списанні грошових коштів з рахунків Позивача останньому достеменно стало відомо про вказані витрати.

При цьому треба також враховувати, що вся кореспонденція щодо відкриття виконавчих проваджень про стягнення грошових коштів з підприємства попередньо набагато раніше - ще до факту здійснення оплат Підприємством оброблюється канцелярією з проставленням вхідної нумерації та дати надходження документів та відповідно опрацьовується керівництвом ПрАТ «ДТРЗ».

Крім того, безпідставним та незрозумілим є посилання Позивача на вимоги ч.1 ст. 1190 Цивільного кодексу України щодо подачі даного позову в порядку регресних вимог, які за ст.1190 ЦК України стосуються виключно випадків відшкодування підприємством матеріальної шкоди, завданої іншою особою, та жодним чином не можуть стосуватися правовідносин відшкодування витрат підприємства, понесених на виконання рішення суду.

У зв`язку з викладеним зазначене обґрунтування подачі позову є також абсурдним та безпідставним.

Просить відмовити в повному обсязі у задоволенні Позову ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. Витрати по розгляду справи покласти на Позивача.

Представник позивача Воловик М.О. до початку судового засідання надав відповідь на відзив, в якій посилається на те, що 14.01.2021 року Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області відкрито провадження по справі №191/3326/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД" (далі- ПрАТ «ДТРЗ») до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

На адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Відзив містить загальний опис діяльності Відповідача на посаді заступника та начальника юридичного відділу ПрАТ «ДТРЗ» та не спростовує обставини, викладені в позовній заяві. Так, відзив не має конкретної оцінки та жодного доводу на спростування позиції Позивача щодо несумлінного ставлення Відповідача до своїх посадових обов`язків по справам №№ 904/4099/19, 904/4098/19, 904/3875/19, 904/4097/19,904/3865/19,904/2245/19, які знаходились на розгляді Господарського суду Дніпропетровської області.

Твердження Відповідача, що до його посадових обов`язків не входив контроль за своєчасним та належним виконанням договорів спростовуються посадової інструкцією, згідно якої на останнього в період перебування його на посаді начальника юридичного відділу покладався обов`язок керувати роботою з укладення господарських договорів, розгляду претензій, судових справ, стосунками з контрагентами підприємства. Крім того, на ОСОБА_2 покладався обов`язок спільно з відповідальними особами розробляти пропозиції щодо усунення порушень договірної дисципліни в поставках продукції, виявлення недоліків і поліпшення виробничої і фінансово - господарської діяльності підприємства, давати обов`язкові для всіх підрозділів підприємства розпорядження та вказівки з договірних та претензійно-правових питань.

Відповідач не вірно визначає, що позивач ставить у вину останньому діяльність інших посадових осіб, оскільки його відповідальність ґрунтується не на виконанні обов`язків ПрАТ «ДТРЗ» перед контрагентами, чи відповідальності конкретних осіб у виконанні договорів згідно Порядку укладення договорів на підприємстві, чи стану розрахунку та контрою за розрахунками бухгалтерією ПрАТ «ДТРЗ».

Та як вже вказувалось в позовній заяві, ОСОБА_2 обіймаючи посаду начальника юридичного відділу ПрАТ «ДТРЗ», наділений організацікно-розпорядчими функціями, службовою особою, а отже ніс відповідальність за організацію та ефективність роботи юридичного відділу, забезпечення проведення досудового та судового розгляду справ, своєчасного виконання судових рішень.

Також є незрозумілим посилання відповідача на відсутність заперечень по суті під час розгляду судових справ щодо наявності несплаченої заборгованості ПрАТ «ДТРЗ» перед контрагентами та наявності добровільної сплати по значній кількості справ після звернення контрагентів до суду, оскільки саме на відповідача згідно Положення про юридичний відділ ПрАТ «ДТРЗ» покладався обов`язок давати оцінку претензіям і позовним заявам, що пред`явлені підприємству та підприємством.

Вказані доводи Відповідача ніяким чином не спростовують наявності його вини у здійсненні додаткових виплат підприємством в наслідок неналежного виконання ним своїх посадових обов`язків з організації юридичного відділу, оскільки у більшості справ не подавалися відзиви, заперечення, не направлялися представники, мав місце формальний підхід до справ, не здійснювався моніторинг судових справ, процесуальних документів, не подавалися апеляційні скарги чи не усувалися недоліки в апеляційних скаргах, чим втрачено право на перегляд судового рішення та оскарження рішення прийнятого судом першої інстанції.

Посадові особи юридичного відділу несуть відповідальність за свої дії в процесі виконання своїх обов`язків, що призвело до необхідності для підприємства понести зайві, тобто викликані порушенням працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Додаткові витрати підприємства та втрата права на перегляд судового рішення прийнятого судом першої інстанції, як раз і є підтвердженням несумлінного ставлення до своїх посадових обов`язків ОСОБА_2 .

Позивач в своєму позові як на підставу відшкодування матеріальної шкоди, завданої Відповідачем посилається на п. З ч. 1 ст. 134 КЗпП України, відповідно до якої працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Так, 30.11.2020 року СВ Чечелівського ВП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі ухвали Бабушкінського районного районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2020 по справі №932/11909/20 внесено відомості до ЄРДР за № 0001490 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, досудове розслідування триває.

Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода.

Підставою для притягнення працівника до повної матеріальної відповідальності може бути кваліфікація його дій як службової недбалості, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Як зазначено в листі ВССУ від 01.09.2015 «Узагальнення про практику застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю» трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну щкоду, лище в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (частина друга статті 130 КЗпП).

Як зазначає відповідач у своєму відзиві, згідно з частиною другою статті 130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: пряма дійсна шкода; протиправна поведінка працівника; вина в діях чи бездіяльності працівника; прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

З урахуванням викладеного до категорії прямої дійсної шкоди, завданої ОСОБА_2 належать: сплачені на користь контрагентів за цивільно-правовими договорами, державного чи місцевого бюджетів, державних органів суми неустойки, фінансових санкцій, пені; виплати на користь інших суб`єктів у порядку відшкодування шкоди, оскільки організація відповідає за шкоду, заподіяну діями її працівників; нестягнена з боржника дебіторська заборгованість, коли можливість її стягнення втрачена у зв`язку із закінченням строку позовної давності чи з інших причин; нестягнена з боржника шкода (за винятком тієї частини шкоди, яка належить до категорії неодержаного прибутку), якщо можливість її стягнення втрачена.

Протиправна поведінка працівника - це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов`язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій.

Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність. Обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є вина.

Оскільки трудове законодавство не містить визначення вини, вважаємо можливим використовувати визначення вини викладене в статтях 23 - 25 Кримінального кодексу України з урахуванням особливостей трудових правовідносин.

Вина працівника - це його психічне ставлення до вчинюваної дії чи бездіяльності, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Матеріальна відповідальність за трудовим законодавством настає незалежно від форми вини працівника: умислу чи необережності. Форма вини впливає на вид та межі матеріальної відповідальності.

Причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і майновою шкодою, яка сталася, повинен бути прямим (безпосереднім).

Прямий зв`язок - це такий, за якого майнова шкода безпосередньо, з неминучістю випливає з дій чи бездіяльності працівника.

У будь-якому разі працівник повинен нести матеріальну відповідальність лише за ту частину шкоди, яка безпосередньо випливає з його дій чи бездіяльності.

Адже згідно зі змістом частини другої статті 130 КЗпП матеріальна відповідальність працівника за трудовим правовідношенням має особистий характер. Це пов`язано з тим, що виконувати доручену йому роботу працівник повинен особисто (стаття 30 КЗпП).

Слова, що містяться в частині другій статті 130 КЗпП, "повний розмір заподіяної шкоди" означають можливість стягнення з працівника, у передбачених законом випадках, суми, що дорівнює прямій дійсній шкоді.

Отже, повний розмір заподіяної шкоди в контексті статті 130 КЗпП є синонімом поняття прямої дійсної шкоди.

Повна матеріальна відповідальність на цій підставі настає незалежно від виконуваної роботи або посади, яку обіймає працівник, і від того, чи укладено з ним договір про взяття на себе повної матеріальної відповідальності.

Щодо твердження Відповідача про порушення строків звернення з позовом, вважаємо це недоцільним та таким, що не відповідає дійсності. Позов про стягнення з працівника матеріальної шкоди може бути подано протягом одного року з дня виявлення заподіяної шкоди, а днем виявлення шкодислід вважати день, коли власникові стало відомо про наявність шкоди. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті аудиту, перевірці фінансово-господарської чи господарсько-правової діяльності підприємства, є день підписання відповідного акта або висновку. Відповідний висновок було складено 05.05.2020 року та позов надійшов до суду 5.11.2020 року, тобто у межах одного року, передбаченого ч. З ст. 233 КЗпП України.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам роз`яснено, що необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування.

Тобто, днем виявлення завданої шкоди працівником ніяк не може бути відрахована від

дня добровільної сплати позивачем за своїми зобов`язаннями, як про це зазначає Відповідач.

Просить задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав обставини, викладені ним у відзиві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав обставини, викладені у відзиві.

Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази у справі.

Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 липня 2019 року у відповідності до наказу голови правління ПрАТ «ДТРЗ» №770 к, відповідача прийнято на посаду заступника начальника юридичного відділу ПрАТ «ДТРЗ».

Результатом діяльності ПрАТ за 2017 рік був збиток в сумі понад 42 млн.грн., за 2018 збиток в сумі понад 84 млн.грн., за 9 міс.2019 - збиток понад 53 млн.грн.

У відповідності із Звітом із праці (ф.1_ПВ (місячна) затвердженого наказом Держстату 10.06.2016 №90, в квітні -липні 2019 відображено наявність простроченої заборгованості перед працівниками заводу а саме на 01.08.2019 - 4969,5 тис.грн. - 883 працівникам (за червень 2019)

У відповідності із Журналом претензій до ПрАТ «ДТРЗ», який був у юридичному відділі в 2019 році - станом на вересень 2019 надійшло 98 претензій та 88 позовів.

Погашення сформованої заборгованості по виконавчим провадженням станом на липень місяць 2019 року становило понад 41 млн.грн., відкрито близько 40 виконавчих проваджень (офіційний сайт ДВС ) у тому числі приватними виконавцями.

Станом на 30.09.2019 року сума кредиторської заборгованості за товари, роботи, послуги склала понад 21 млн. грн. при тому, як загальна сума заборгованості підприємства - понад 210 млн. грн.

Заступник начальника юридичного відділу та начальник юридичного відділу не належать до посадових осіб ПрАТ «ДТРЗ», яким відповідно до Статуту було надано право розпоряджатися рахунками та підписувати розрахункові документи.

Відповідно до ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Згідно ч.2 ст.130 КЗпП України при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

У ч.1 ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що в діях відповідача вбачаються ознаки кримінального правопорушення, однак сам по собі Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань не доводять факту того, що шкоди позивачу завдано саме внаслідок діянь, які мають ознаки кримінального правопорушення.

Також суд погоджується з посиланнями відповідача про те, що ані Положенням про юридичний відділ, на яке є посилання у позові, ані жодним іншим документом не передбачено матеріальну відповідальність працівників юридичного відділу.

Крім того, слушними є посилання відповідача на те, що по суті позовних вимог у судових справах, про які вказано у позові, ПрАТ «ДТРЗ» не мало жодних заперечень по суті щодо наявності несплаченої заборгованості за договорами перед контрагентами і по частині справ відшкодувало заборгованість.

Перелічені позивачем судові рішення є такими, що набрали законної сили і є обов`язковими для виконання, у зв`язку з чим не можна стверджувати, що вказані судові рішення є незаконними внаслідок винних дій відповідача.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що поняття шкода, завдана підприємству, про яку йдеться у ст.130 КЗпП, та витрати, пов`язані з примусовим виконанням підприємством обов`язків по сплаті боргу перед контрагентами, у тому числі за судовими рішеннями - мають різну правову природу.

У даному випадку судові рішення базувалися на неналежному здійсненні позивачем своїх договірних обов`язків перед контрагентами і начальник юридичного відділу не є відповідальною особою з цього приводу.

Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені відповідачем судові витрати по справі стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.130, 132, 134 КЗпП України, ст.ст.22, 1166 ЦК України, ст.ст.11, 12, 13, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», представник Данилова А.Г. , до ОСОБА_2 , представник ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу відмовити.

На рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня його повного складення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлене у повному обсязі 05 квітня 2021 року.

Суддя: Ю. В. Гречко