Справа № 128/522/21
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2021 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.,

у відсутність учасників справи,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , підписаною представником згідно з ордером ОСОБА_6, до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та визнання права власності як за членом колгоспного двору,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі, на 1/3 частку будинковолодіння в АДРЕСА_1 , що належала померлій як члену колгоспного двору, який не втратив своє право станом на 15.04.1991 року. Саме в зв`язку з тим, що спадкове будинковолодіння відноситься до категорії колгоспних дворів, вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі. ОСОБА_1 являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Спадщину вона прийняла, так як постійно проживала та була зареєстрована на момент смерті зі спадкодавцем за однією адресою, тому ці дії згідно норм ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року свідчать про фактичне прийняття нею спадщини. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , які прийняли спадщину, відсутні. ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області помер її чоловік ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі, на 1/3 частку будинковолодіння в АДРЕСА_1 , частка якого належала йому як члену колгоспного двору. ОСОБА_1 являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка. Спадщину вона прийняла, так як подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору і навіть на частину спадкового майна вже отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Заяву про відмову від прийняття спадщини подала її дочка - відповідач по справі ОСОБА_2 . Однак на спадковий житловий будинок в АДРЕСА_1 вона не має можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса, що підтверджується постановою Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 лютого 2021 року за № 224 /02-31, тому була вимушена звернутись до суду з даним позовом. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_3 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловіка ОСОБА_4 по 1/3 частці, а також як за членом колгоспного двору на 1/3 частку, а загалом на цілий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В підготовче засідання 05.04.2021 учасники справи не з`явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому представник позивача ОСОБА_1 згідно з ордером ОСОБА_6 в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а відповідач ОСОБА_2 в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позову.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання 05.04.2021 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, надані учасниками справи та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниця померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02.03.1993 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, в тому числі, на частку будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій як члену колгоспного двору, що підтверджується копіями виписок з погосподарських книг Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 29-32).

Відповідно до копії технічного паспорта, виготовленого ФОП ОСОБА_5 станом на 21.01.2021, житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 47,9 кв.м, загальною площею приміщень 85,5 кв.м, допоміжною площею 37,6 кв.м, в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», ганку; убиральні літ. «Б», погреба з шиєю літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «г», гаражу літ. «Д», криниці № 1 (а.с. 18-21).

Згідно з копією свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_5 (дослівно) ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого 13.10.1950, матір`ю останньої записана ОСОБА_3 , батьком - ОСОБА_8 (а.с. 9). Після реєстрації шлюбу з гр. ОСОБА_4 ОСОБА_1 змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 29.08.1971 (а.с. 10).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2007 року встановлено, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Вінниці, є рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 12).

З довідок № 534 та № 535, виданих виконавчим комітетом Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 20.11.2020, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , фактично прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері ОСОБА_3 , так як на момент смерті останньої постійно проживала та була зареєстрована з нею за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26, 27).

Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відсутні, що підтверджується довідкою № 536, виданої виконавчим комітетом Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 20.11.2020 (а.с. 24).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 10.05.2001 (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, в тому числі, на частку будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлому як члену колгоспного двору, що підтверджується копіями виписок з погосподарських книг Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 29-32).

Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 , як дружина померлого, прийняла, так як у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а відповідач по справі ОСОБА_2 , як дочка померлого, подала заяву про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 107/204 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 (а.с. 58-105).

Той факт, що будинковолодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належить до колгоспного двору, підтверджується також копією технічного паспорту, виготовленого КП «ВООБТІ» станом на 01.12.1989 (а.с. 14-17).

Однак оформити свої спадкові права після смерті матері та чоловіка позивач не має можливості, що підтверджується постановою Вінницької районного державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 лютого 2021 року за № 224/02-31, у зв`язку з тим, що у спадкоємиці відсутні документи, що посвідчують право власності на будинок, що належить колгоспному двору, тому зробити висновки, яка саме частка у праві власності належить спадкодавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неможливо (а.с. 33).

Згідно з вимогами ст. 7 Конституції СРСР (в редакції 1936 року) колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно до затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Тобто, усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно з ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

За частиною другою статті 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частинами першою та другою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

Таким чином, судом установлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкоємицею першої черги за законом є її дочка ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги за законом є його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 . ОСОБА_1 спадщину прийняла, так як подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, а дочка ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовилась та на неї не претендує, про що зазначила у поданій до нотаріальної контори письмовій заяві.

В своїй письмовій заяві, адресованій Вінницькому районному суду Вінницької області, відповідач ОСОБА_2 зазначила, що з 1999 року по даний час, не проживає в будинковолодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , не приймає участі своєю працею та коштами у веденні господарства двору, а тому право на частку в будинку як член колгоспного двору не набула і на нього не претендує, згідна на задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Тому встановлено, що членами цього колгоспного двору були троє осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , відповідно, кожному з них належить по 1/3 частці майна цього колгоспного двору.

Також установлено, що в нотаріальній конторі позивач ОСОБА_1 оформити свої спадкові права і отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері та чоловіка не має можливості, тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у позивача немає, що дає суду законні підстави для задоволення позову.

Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Частиною третьою статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За клопотанням позивача суд вважає залишити за останньою судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 200, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , підписану представником згідно з ордером ОСОБА_6, до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та визнання права власності як за членом колгоспного двору - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 на 1/3 частку, в порядку за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_4 на 1/3 частку, право власності як за членом колгоспного двору на 1/3 частку, а загалом - на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», ганку; убиральні літ. «Б», погреба з шиєю літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «г», гаражу літ. «Д», криниці № 1.

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Дата складення повного судового рішення - 08.04.2021.

СУДДЯ Ю.Ф. Карпінська