Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Аксьоновій О.А.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі договору купівлі-продажу № 4-2727 від 28.10.1992 р.,посвідченого нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотконтори,зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 15.03.1995 р.,на праві власності матері позивачки ОСОБА_4 та відчиму позивачки ОСОБА_5 належала квартира АДРЕСА_1 ,право власності було зареєстровано за ОСОБА_6 .

Частки співвласників у спільній сумісній власності не виділялись,відповідно до ст.370 ЦК України та ст.22 КпШС(1969 р.)вважаються рівними,де кожному із співвласників належить по Ѕ частині спірної квартири.

20.11.1997 р.шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був розірваний,остання залишила за собою дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 ,після його смерті відкрилася спадщина за законом на Ѕ частку спірної квартири,яку прийняли спадкоємці першої черги ОСОБА_8 та ОСОБА_2 як діти спадкодавця,а також мати позивачки ОСОБА_4 ,оскільки після розірвання шлюбу з ОСОБА_6 ,вони продовжували мешкати однією сім`єю.

Позивачка вважає,що після смерті ОСОБА_6 її матері ОСОБА_4 у спірній квартирі Ѕ частка належала як частка у спільній сумісній власності подружжя та 1/6 частка як успадкована за законом.

ОСОБА_4 документально право власності на спірну квартиру не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_4 ,відкрилася спадщина за законом,спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 ,які прийняли спадщину,звернувшись у встановлений законом строк з відповідними заявами до нотаріуса.

Постановою нотаріуса 02.04.2019 р.було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 через відсутність документів,які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно,що входить до складу спадщини.

Посилаючись на те,що в інший,позасудовий спосіб,захистити майнові права спадкоємця неможливо, позивач просить суд визнати за нею право власності на 2/9 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 .

Ухвалою суду від 21.08.2019 р.відкрито провадження у справі та прийнято її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідачами ОСОБА_8 , ОСОБА_2 ,відзиви на позов не подано.

Ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В. спадкові справи до майна померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 30.10.2019 р.закрито підготовче провадження.

Ухвалою суду від 10.12.2020 р.до участі у справі залучено правонаступника померлої відповідачки ОСОБА_8 ОСОБА_3

06.04.2021 р.відповідачем ОСОБА_3 поданий відзив на позов,у якому він просить суд відмовити у позові у повному обсязі з тих підстав,що ОСОБА_4 за життя права на спірну квартиру як спільне майно подружжя не заявляла,а після її смерті позивачка таким правом не наділена,доказів фіктивності розірвання шлюбу у 1997 р.між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 позивачка не надала,тому після смерті ОСОБА_6 ,яка сталася у 1999 р.,його колишня дружина ОСОБА_4 не ала права на спадкування за законом належної йому частки у спірній квартирі.

В судове засідання позивачка та її представник адвокат Дем`янова В.О.не з`явились ,надали письмову заяву про розгляд справи без їх участі,позов підтримали у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились з невідомих причин,викликались шляхом вручення судової повістки особисто під розписку,заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин не подавали,що відповідно до ст.223 ЦПК України є підставою для розгляду справи без їх участі.

Всебічно вивчивши обставини справи,враховуючи позицію сторін,викладену з письмових заявах по справі,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами,що 05.05.1979 р.між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 був зареєстрований шлюб,присвоєні прізвища чоловіку та дружині ОСОБА_11 та ОСОБА_11 (а.с.15).

На підставі договору купівлі-продажу від 28.10.1992 р.,посвідченого нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотконтори за № 4-2727,зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 15.03.1995 р.,на праві власності ОСОБА_5 належала квартира АДРЕСА_1 ,право власності було зареєстровано за ОСОБА_6 (а.с.12-13).

Відповідно до ст.22 КпШС України( в ред.1963 р.,яка діяла на час придбання спірної квартири), аналогічної норми ст.60 СК України, ст.368 ЦК України ,які регулюють правовідносини щодо режиму спільної сумісної власності, майно,придбане подружжям в період шлюбу,належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того,що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу).

При розділі майна,що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,частки майна дружини та чоловіка є рівними,якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором,що встановлено ст.28 КпШС(в ред.1963 р.) та ч.1 ст.70 СК України та ст.372 ЦК України.

З наведеного суд встановив,що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 як подружжю спірна квартира належала на праві спільної сумісної власності,де кожен мав право на Ѕ частку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 (а.с.86),відкрилася спадщина за законом,яку прийняли спадкоємці за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_12 як діти спадкодавця ОСОБА_6 ,які були зареєстровані та мешкали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,а також подали заяви про прийняття спадщини (а.с.84-85).

Як було встановлено ст.525,528 ЦК Української РСР(у редакції,чинній на час відкриття спадщини) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця;спадкоємцями першої черги за законом є в рівних частках діти,дружина і батьки померлого.

В матеріалах спадкової справи ,заведеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. до майна померлого ОСОБА_6 відсутні заяви інших осіб ,зокрема, ОСОБА_4 ,про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .

Як передбачено ст.11 ЦК України,підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є,зокрема,акти цивільного законодавства,а згідно ст.1220 ЦК України встановлено,що смерть спадкодавця породжує спадкові правовідносини.

Як передбачено ст.1216,1218 ЦК України,спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини)від померлої фізичної особи (спадкодавця)до інших осіб(спадкоємців);до складу спадщини входять всі права та обов`язки ,які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1217,1223 ЦК України,спадкування здійснюється за законом або заповітом,право на спадкування мають особи,які визначені у заповіті.У разі відсутності заповіту,визнання його недійсним,неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом,а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини,право на спадкування за законом одержують особи,визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу.

Як передбачено ст.1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 ,відкрилася спадщина за законом,яку прийняли діти спадкодавця ОСОБА_2 , ОСОБА_12 ,позивач ОСОБА_1 ,про що у матеріалах спадкової справи ,заведеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. до майна померлої ОСОБА_4 ,наявні відповідні заяви(а.с.52,61,62).

Позивач ОСОБА_1 при зверненні до нотаріуса вказала,що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 входить 2/3 частини квартири за зазначеною вище адресою.

Відповідно до п.4.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595,доказом родинних відносин спадкоємців із спадкодавцями є свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану.

Згідно п.4.15 ,4.18 цього ж Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину може бути вчинена нотаріусом після перевірки правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві з витягом з Реєстру прав власності.

Як передбачено ст.49 Закону України «Про нотаріат»,главою 13 розділу 1 вказаного вище Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії,якщо не подано документи,необхідні для її вчинення.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В.від 02.04.2019 р.було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на частку у спірній квартирі з тих підстав,що не надано документів,які підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на момент смерті ОСОБА_6 ,неможливо отримати письмову заяву другого з подружжя щодо частки у спільному майні.

За змістом позову ОСОБА_1 визначила, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 входить Ѕ частка зазначеної вище квартири як частка у спільній власності подружжя та 1/6 частка як успадкована нею за законом після смерті ОСОБА_6 ,з яким вона продовжувала проживати однією сім`єю після розірвання шлюбу.

З матеріалів справи встановлено,що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 02.11.1995 р.шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був розірваний(а.с.12),про що 20.11.1997 р.видано свідоцтво(а.с.17).

Розірвання шлюбу є зміною сімейного стану, яка скасовує цивільні права та обов`язки подружжя стосовно один до одного. Один із таких прав є право на спадкування, оскільки відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За положеннями за ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Наявність такого факту встановлюється судом суд на підставі доказів ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Отже проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

За положеннями частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Проте позивачем не доведено наявність зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності.

Тобто,підтримання стосунків між колишнім подружжям не є підставою для набуття права на спадщину ,що було роз`яснено ВС/КЦС у справі № 761/24118/18 від 13.02.2020 р.

Як роз`яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.»Про судову практику у справах про спадкування»,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством,яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Постанова нотаріуса про відмову видати позивачці свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 ,якою завершена процедура нотаріального розгляду її заяви про це,перешкоджає позивачу захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за нею права власності на успадковану частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 , що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно.

Водночас,підстав для визнання за позивачем в судовому порядку права власності на 2/9 частки спірної квартири не встановлено,оскільки до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 входить Ѕ частка вказаної вище квартири,яку успадкували три спадкоємці за законом в рівних частках,тому за ОСОБА_1 визнається право власності на 1/6 частку квартири(з розрахунку Ѕ частка:3),для задоволення позову в іншій частині законних підстав не встановлено.

На підставі ст.ст.16,328,370,1217,1223,1261,1266,1268 ЦК України,ст. 12,13,76,81,258,259,265,353,355 ЦПК України,суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ,право власності на 1/6 (одну шосту)частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя Ю.А.Галущенко