Номер провадження: 22-ц/813/4289/21
Номер справи місцевого суду: 523/353/18
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 березня 2018 року у складі судді Бабакова В.П.,

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що 24.11.2012 між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення взятих на себе зобов`язань за договором відповідач умови договору не виконав, у зв`язку з чим станом на 30.09.2017 виникла заборгованість в загальному розмірі 106000 грн з яких: 14998,60 грн.заборгованість за кредитом, 91001,40 грн- заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 березня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 24.11.2012 у розмірі 106000 грн, з них: 14998,60 грн.заборгованість за кредитом, 91001,40 грн- заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.03.2020 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 05.03.2018 відмовлено.

Не погодившись з заочним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що відповідач не укладав з банком жодних кредитних договорів. Заява, на яку посилається позивач не є кредитним договором. В анкеті-заяві відповідач не заповнив важливі позиції, а саме, яку картку бажав оформити відповідач в банку. Банк без згоди відповідача на свій розсуд встановив кредитний ліміт в розмірі 15 000 грн. Сама по собі роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, так як цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, що підтверджено у постанові ВСУ від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15). В постанові Великої Палати ВС від 03.07.2019 зроблено висновок про те, що Витяг з тарифів та Витяг з правил та умов надання банківських послуг не може розцінюватися як частина кредитного договору. Позивач не надав суду виписок з особового рахунку-тобто належних доказів виконаних ним відносно відповідача операцій.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.12.2020 призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

15.01.2021 ухвалою Одеського апеляційного суду справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження

Представник банку в судове засідання 06.04.2021 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконані зобов`язання за договором кредиту, що призвело до виникнення заборгованості, а отже є підстави для стягнення заборгованості у повному обсязі.

Однак, апеляційний суд в повній мірі не може погодитись з такими висновками суду з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що 24.11.2012 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Вказана заява містить лише особові дані ОСОБА_1 та його підпис, але не містить даних про умови кредитування.

У анкеті-заяві, яка була підписана ОСОБА_1 , відсутня інформація щодо розміру процентної ставки, а також умови про встановлення її розміру, порядок та строки нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Приватбанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент підписання анкети-заяви містили умови щодо сплати процентів саме у зазначених в цих документах розмірах і порядках нарахування, як про це наголошує позивач у позовній заяві.

З наведених підстав висновок суду про задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь банку процентів є помилковим та не відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

З урахуванням вищевикладеного, вимоги банку про стягнення процентів задоволенню не підлягають.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, апеляційний суд приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

В апеляційній скарзі апелянт підтвердив, що користувався наданими банком коштами, вносив платежі за користування ними.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказав, що підписав анкету заяву та отримав в банку кредитну картку з лімітом 15 000 грн., вказаними коштами користувався, має заборгованість за отриманими коштами.

З розрахунку заборгованості вбачається, що у ОСОБА_1 станом на 30.09.2017 заборгованості за кредитом становить 14 998,60 грн.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги банку в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 998,60 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, в цій частині рішення суду відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Зважаючи на викладене, судом неповно з`ясовані обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволення вимог про стягнення процентів, в решті залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 березня 2018 року в частині стягнення заборгованості за процентами скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за кредитним договором відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 12.04.2021.

Головуючий:

Судді: