КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 752/2668/20 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9050/2021Головуючий у суді першої інстанції - Мазур Ю.Ю. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

секретар Горбачова І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Лупан Оксаною Євгеніївною, яка діє на підставі договору, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «ОТП Банк», треті особи: ТОВ «ОТП «Факторинг Україна», ОСОБА_2 , в якому просив визнати припиненим договір поруки № SR-302/0042008 від 10.01.2008, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та АТ «ОТП Банк») з 31.03.2011.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 10.01.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ML-302/004/2008. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 10.01.2008 між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки № SR-302/004/2008. Позивач отримав вимогу від відповідача 30.08.2010 про дострокове погашення боргу, тому вважає, що банк відповідно до ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання та був зобов`язаний пред`явити позов до позивача як до поручителя протягом 6 місяців, починаючи з 30.09.2010, чого ним не було зроблено. Таким чином, позивач вважає, що договір поруки припинений з 31.03.2011 (а.с. 1-3).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.03.2021 у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим відмовлено (а.с. 64-67).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Вказує, що банк змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором, шляхом звернення до позичальника з вимогою від 26.08.2010 про дострокове стягнення з боржника усієї суми кредиту, процентів та пені за порушення умов договору. Звернення з вимогою або позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови та строк дії кредитного договору. На час звернення з такою вимогою вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Вимога про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни (а.с. 80-83).

Відзиву від учасників справи не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надіслання повідомлення про необхідність погашення заборгованості не є підставою для висновку про те, що кредитор скористався передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України правом вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів і що строк виконання основного зобов`язання настав, тому підстав для визнання поруки припиненою в цілому щодо всіх платежів відсутні, так як за умовами кредитного договору щомісячні платежі складають період з січня 2008 року до 10.01.2030, і порука не може бути припинена на майбутнє, тобто щодо платежів, обов`язок сплати яких ще не настав. В справі відсутні докази погашення кредиту та сплати процентів, розрахунку заборгованості, тощо. Позивач припинити поруку в частині певних платежів не просить. В даній справі відсутні докази для припинення поруки з 31.03.2011.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можна з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.01.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та АТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ML-302/004/2008.

Відповідно до вказаного договору сума кредиту становить 187 800,00 дол. США зі строком повернення до 10.01.2030. Кредитні кошти видавалися на придбання нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 10.01.2008 між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки № SR-302/004/2008.

Пунктом 1.1. договору поруки передбачено, що поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань.

Відповідно до п. 1.2. договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Згідно п. 3.1. договору поруки у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині.

Обов`язок поручителя виконати боргові зобов`язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною у цьому договорі. Для дійсності вимоги кредитор не зобов`язаний надавати поручителю підтвердження невиконання боргових зобов`язань боржником.

Сторони кредитного договору встановили дію договору до остаточного виконання сторонами зобов`язань і строки виконання зобов`язань за щомісячним погашенням платежів.

За умовами Договору кредиту № ML-302/004/2008 від 10.01.2008, виконання якого забезпечено договором поруки № SR-302/004/2008 від 10.01.2008, повернення кредиту зі сплатою відсотків підлягало щомісячно рівними частками з січня 2008 року до 10.01.2030.

Договором поруки SR-302/004/2008 від 10.01.2008 не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання всіх вимог кредитного договору, забезпечених порукою (п. 4.1. договору поруки).

26.08.2010 банк, застосувавши п. 1.9.1 кредитного договору, направив вимоги на адреси позичальника ОСОБА_2 вих. № 22-2/728890 та поручителя ОСОБА_1 вих. № 22-2/728892, в яких вимагав дострокового виконання (протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги) боргових зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі, шляхом сплати заборгованості за кредитом: суми кредиту в розмірі 186 032,565 дол. США, суми процентів за користування кредитом в розмірі 13 973,87 дол. США, суми пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 7 090,38 грн, суму штрафів у розмірі 75,00 грн. Зазначена вимога була отримана ОСОБА_1 30.08.2010.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2011 вирішено позовні вимоги ТОВ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором ML-302/004/2008 від 10.01.2008 у розмірі 1 715 084,13 грн, з якої: 1 482 548,96 грн, що еквівалентно курсу НБУ 186 032,52 дол. США - залишок заборгованості за кредитом, 194 975,22 грн, що еквівалентно по курсу НБУ 24 465,79 дол. США- заборгованість із сплати відсотків, 37 559,95 грн, що еквівалентно по курсу НБУ 4 713,08 дол. США - сума пені. Стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Банк» в рівних частках судовий збір у розмірі 1 700,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн (а.с. 15-16зв.).

Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

За частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 4 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.

Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту.

Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.

Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася.

У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

(Висновки постанови Великої Палати Верховного Суду 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20).

Отже, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2011 вирішено питання спору за кредитним договором, укладеним між ТОВ «ОТП Банк» і ОСОБА_2 та його поручителем ОСОБА_1 та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача встановлену судовим рішенням заборгованість.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір поруки № SR-302/004/2008 від 10.01.2008, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та АТ «ОТП Банк») припиненим з 31.03.2011, посилаючись на те, що банк, направляючи вимоги про дострокове виконання кредитного договору, відповідно до п. 1.9.1 кредитного договору, скористався своїм правом та змінив умови виконання кредитного договору, встановивши новий строк повного виконання погашення заборгованості.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_1 був учасником у справі № 2-3415/11, під час вирішення питання щодо стягнення ТОВ «ОТП Банк» з нього заборгованості за кредитним договором ML-302/004/2008 від 10.01.2008, а отже саме в тій справі мав доводити порушення свого права та викладати міркування щодо припинення договору поруки, тому пред`явлення поручителем окремого позову стосовно припинення поруки є неналежним способом захисту свого права.

Позивач не довів, а судом не встановлено, що відповідач вважає наявними будь-які свої права, крім тих, за захистом яких у квітні 2011 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Отже, ОСОБА_1 мав захищати свій інтерес під час судового розгляду у справі за зазначеними позовними вимогами, а не ініціювати окрему судову справу.

У даній справі позивач не довів наявності окремого спору, а отже, і наявності свого правомірного інтересу в правовій визначеності. Натомість у діях позивача вбачається прагнення переглянути в межах цієї справи судове рішення, прийняте в іншій справі № 2-3415/11, що є неприпустимим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову задоволенні позову з підстав викладених у цій постанові.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Лупан Оксаною Євгеніївною, яка діє на підставі договору задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська