Справа № 182/1723/19
Провадження № 2/0182/658/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.04.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді: Рунчевої О.В., секретаря: Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.03.2019 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу (а.с. 1), який згодом уточнювала, остаточно просила суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та ОСОБА_2 16.11.1975 року у Попинській сільській раді, Дрогичинського району Брестської області, актовий запис № 51.

Посилається на наступні обставини.

16.11.1975 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають вже повнолітнього сина ОСОБА_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини. У 1980 році вона припинила шлюбні відносини з відповідачем, переїхала з сином до України, з цього часу вони з відповідачем проживають окремо. Майновий спір з відповідачем відсутній. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить її інтересам, а тому просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 08.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу за її відсутності за станом здоров`я, на розірванні шлюбу наполягає (а.с. 47).

Відповідач про розгляд справи повідомлявся з урахуванням вимог Конвенції про правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, шляхом направлення окремого доручення компетентному суду Республіки Білорусь про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій. 30.03.2021 року судом від Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) отримано документи у зв`язку з виконанням доручення суду про вручення судових документів на проведення окремих процесуальних дій на території Республіки Білорусь відносно ОСОБА_2 . Згідно отриманих документів, зокрема протоколу судового засідання суду Дрогичинського рйону Брестської області, ОСОБА_2 отримав сповіщення Нікопольського міськрайонного суду про день судового засідання по даній справі, ознайомився з вимогами позову та доданими до нього документами, позов ОСОБА_1 визнав, на розірвання шлюбу з позивачем згоден (а.с.41-45).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони 16.11.1975 року зареєстрували шлюб у Попинській сільській раді, Дрогичинського району Брестської області, актовий запис № 51. (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають вже повнолітнього сина ОСОБА_3 .

Позивач в обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини. У 1980 році позивач припинила шлюбні відносини з відповідачем, переїхала з сином до України, з цього часу сторони проживають окремо. Майновий спір з відповідачем відсутній.

Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст.51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Враховуючи, що примирення між сторонами неможливе та шлюб носить лише формальний характер, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 СК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 місце проживання АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16.11.1975 року у Попинській сільській раді, Дрогичинського району Брестської області, актовий запис № 51 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_4 », ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева