Провадження № 2/760/5552/21
Справа № 760/1562/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого - судді Зуєвич Л.Л., за участю: секретаря судового засідання Кушніра Р.С., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 /далі - ОСОБА_2 / ( АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позов та його мотиви

21.01.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб між нею ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві, про що 26.04.2001 зроблено актовий запис за № 289.

Позовна заява мотивована, зокрема, тим, що між подружжям близько чотирьох років припинились шлюбні відносини, у них немає спільних інтересів, погляди на життя та виховання доньок - різні. Позивач зазначає, що вони втратили почуття любові один до одного та не ведуть спільного господарства.

Разом з тим позивач просить судові витрати розділити порівну між сторонами.

Процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25.01.2021 вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмове провадження).

Сторонам запропоновано надати суду письмові пояснення щодо можливості примирення та пропозиції щодо необхідності надання їм судом строку для примирення.

Процесуальні заяви у справі

26.02.2021 до суду надійшли пояснення по справі ОСОБА_1 , в яких позивач підтверджує, що під час подання позовної заяви нею дотримано ч.ч. 2, 3, 4 ст. 110 СК України та повідомляє, що у неї не має на утриманні малолітньої дитини до 1-го року та ні під час подання позовної заяви, ні зараз вона не є вагітною. Крім того, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, ведення у подальшому спільного життя як подружжя і збереження шлюбу із відповідачем суперечить їх інтересам та примирення між ними неможливе. Просить суд не зупиняти провадження у справі, оскільки додаткового строку для примирення не потребує та не бажає. Просить розглянути справу в найкоротші строки.

01.03.2021 до суду надійшли пояснення відповідача ( ОСОБА_2 ) про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі в якій відповідач просить задовольнити позовну заяву та підтверджує, що сімейні відносини та ведення спільного господарства у них припинились близько чотирьох років назад, вони мають різні погляди на життя та виховання спільних дітей. Також вказує, що примирення вважає неможливим, тому що із позивачкою у нього відсутня будь-яка спільність як подружжя, наразі кожен має особисте життя. Відновлення сімейних стосунків не вбачає за можливе, тому просить суд не призначати додаткового строку для примирення подружжя та розірвати шлюб у найкоротші строки.

Клопотань від відповідача та позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

На підставі викладеного судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/).

Встановлені судом обставини справи

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 26.04.2001 між сторонами у справі укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 289, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 (а.с. 14).

Від спільного шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується свідоцтвами про народження від 09.02.2017 /повторне/ та 15.07.2008 відповідно (а.с. 16, 15).

З позову та відзиву вбачається, що подружжя втратило порозуміння між собою, сімейні відносини та ведення спільного побуту припинило. Подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Примирення не вбачає за можливе.

Мотиви суду

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За змістом ч. 1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Позивач скористався наданим правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Сторони не виявили бажання примиритись.

Згідно з положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) викладена правова позиція відповідно до якої:

«Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України.

Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Беручи до уваги те, що ні у заяві про перегляд заочного рішення, ні в апеляційній скарзі на рішення місцевого суду ОСОБА_2 не обґрунтовувалась необхідність надання строку на примирення подружжя, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 не бажає зберігати подружні відносини із заявником доводи відповідача про порушення його права на призначення подружжю строк для примирення є безпідставними».

Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам сторін, збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд роз`яснює, що відповідно до п.п. 1, 2, 3 р. 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940), державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який отримав рішення суду про розірвання шлюбу, повинен у день його надходження зробити відмітку про розірвання шлюбу на лицьовому боці актового запису про шлюб, зазначивши дату і номер рішення суду, повне найменування суду, яким ухвалено рішення, а також внести відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після цього не пізніше наступного робочого дня відділ державної реєстрації актів цивільного стану надсилає повідомлення (додаток 9) до архіву органу державної реєстрації актів цивільного стану, у якому зберігається другий примірник актового запису про шлюб, який у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання повідомлення, проставляє у ньому відповідну відмітку.

Щодо розподілу судових витрат

В порядку положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивачки про відшкодування їй половині сплаченого судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві, про що 26.04.2011 зроблено актовий запис за № 289.

Роз`яснити сторонам, що шлюб припиняється з моменту набрання чинності даним рішенням, а документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 ) витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржено до безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. Л. Зуєвич