Ухвала

13 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 120/1878/20

провадження № 61-15844св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

треті особи: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Ірина Анатоліївна, ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2019 року у складі судді Ткаченко Н. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (далі - ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А., ОСОБА_3 , про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачу - ОСОБА_1 , було відомо про наявність у неї грошової заборгованості перед позивачем на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2012 року, ухваленого у цивільній справі № 206/5333/2012, проте, з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань, вона здійснила відчуження належного їй нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:004:0052, які розташовані по АДРЕСА_1 , шляхом укладення з ОСОБА_2 договорів купівлі-продажу. Тому, посилаючись на вимоги статтей 203, 215, 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вказані договори мають бути визнані судом недійсними.

Разом з позовною заявою ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» подало заяву про забезпечення позову, мотивовану тим, що на спірному майні відсутні будь-які обмеження щодо його відчуження, отже існує реальна потреба в застосуванні заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на таке майно, оскільки ОСОБА_2 , без жодних перешкод, може відчужити його третій особі до ухвалення рішення по суті заявлених вимог, що унеможливить реальне виконання судового рішення у цій справі, призведе до порушення прав та інтересів позивача і завдасть останньому значних матеріальних збитків у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за рахунок спірного нерухомого майна.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24 липня 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання майбутнього судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення. Крім того, у відповідача ОСОБА_2 , на нерухоме майно якої позивач просить накласти арешт, відсутні будь-які зобов`язання перед ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль».

Постановою Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» задоволено. Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 липня 2020 року скасовано. Накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:004:0052, які розташовані по АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_2 .

Апеляційний суд задовольняючи заяву про забезпечення позову зазначив, що оскільки позивач звернувся до суду з вимогами про визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки, які на підставі цих договорів на праві власності належать ОСОБА_2 , тому обрання такого способу забезпечення позову, як накладення арешту на вказане майно, відповідає, як предмету позовних вимог, так і вимогам статей 149, 150 ЦПК України.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У жовтні 2020 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі заявник зазначив порушення судом апеляційної інстанції не враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19 червня 2020 року, а саме не врахував, що обраний позивачем вид забезпечення позову неспівмірний із заявленими вимогами. Крім того, апеляційний суд розглянув справу за відсутності заявника, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Станом на момент призначення справи відзивів на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на постанову Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року, з підстав визначених у касаційній скарзі; витребувано з суду першої інстанції матеріали цивільної справи № 128/1878/20; надано іншим учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу

У листопаді 2020 року матеріали справи № 128/1878/20 надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» про забезпечення позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Ірина Анатоліївна, ОСОБА_3 , про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на постанову Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 21 квітня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик