Справа № 182/4744/20
Провадження № 2/0182/559/2021
08.04.2021 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Багрової А.Г.
розглянув у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Заяви по суті справи:
Позивач звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом (а.с.2-4).
Свої вимоги мотивує тим, що у належній їй квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований, але фактично не проживає з січня 2019 року її чоловік ОСОБА_2 , шлюбні стосунки з яким припинені.
Відповідач не приймає участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг. Його особистих речей у квартирі немає.
Натомість, реєстрація місця проживання ОСОБА_2 у належній позивачеві квартирі створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, змушує нести додаткові витрати на утримання житла.
Сторони не підтримують відносини, фактичне місце знаходження відповідача не відоме, що унеможливлює звернення до нього з вимогою про зняття з реєстрації у добровільному порядку.
Враховуючи, що ОСОБА_2 не користується квартирою за вказаною адресою, не несе витрат по її утриманню, жодних його речей у приміщенні не має, ОСОБА_1 просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач відзив на позов не подавав.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 10.09.2020 року відкрито провадження по справі, постановлено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачеві строк для подання відзиву на позов (а.с.19).
Того ж дня витребувано відомості про доходи відповідача та відомості про перетин ним кордону (а.с.20,21).
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.04.2021 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів (постановити заочне рішення) (а.с.62).
Судом встановлено.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За змістом ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 06.04.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Мігуновим С.О. за реєстровим № 292, належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.5,6); частка власності 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23936808 (а.с.43-44).
Відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 23.09.2020 року, за вказаною адресою з 14.03.2019 року зареєстрований чоловік позивача - ОСОБА_2 , шлюб із яким зареєстровано 10.11.2018 року (а.с.9,35).
З позовної заяви вбачається, що шлюбні стосунки між сторонами припинено (а.с.2). За даними Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 15.09.2020 року, ОСОБА_2 10.01.2020 року виїхав з території України у пункті пропуску «Гоптівка» (а.с.40).
Згідно з Актом від 14.08.2020 року, складеним за участі сусідів та затвердженим головою «ОСББ 43» м. Нікополя, відповідач з січня 2019 року не проживає за адресою своєї реєстрації у АДРЕСА_1 (а.с.8).
Обставин, які б свідчили про поважність причин не проживання ОСОБА_2 за даною адресою судом не встановлені (а.с.38,39).
У той же час, його реєстрація місця проживання у квартирі позивача створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй нерухомістю, змушує нести додаткові витрати на утримання житла і, як наслідок, переживати матеріальні труднощі.
Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 у добровільному порядку з січня 2019 року не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , не несе жодних витрат по її утриманню.
Зважаючи на те, що відповідач протиправно створює ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном, суд вважає, що право позивача на володіння, користування та розпорядження своєю нерухомістю підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.
На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,141,263-265,280 ЦПК, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16,386,391,405 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.
Повний текст рішення складено 08.04.2021 року.
Дані про учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя: А. Г. Багрова