Номер провадження: 22-ц/813/2019/21
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року про залишення позову без руху та усунення недоліків в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» Матвієнко Андрія Анатолійовича про стягнення грошової суми, -

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму за депозитним договором в розмірі 746608,36 грн (а.с. 1-11).

11 серпня 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Абухін Р.Д.) позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» Матвієнко Андрія Анатолійовича про стягнення грошової суми залишено без руху (а.с. 13-14).

26 серпня 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Абухін Р.Д.) позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто позивачу. Також суд вирішив повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області суму сплаченого судового збору за квитанцією від 07.08.2020 року, номер платежу: НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 840,80 грн (а.с 21).

20 серпня 2020 канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху в частині судових витрат. Апелянтка вказує на те, що вона є одиноким пенсіонером за віком. Також апелянтка вказує, що в неї немає можливості сплатити судовий збір в сумі 7466,08 грн. В свою чергу додала квитанцію про сплату судового збору в сумі 840,80 грн. Крім того, вказує на те, що вказана сума значно перевищує 5% розміру її доходу.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. 24.09.2020 року ОСОБА_1 подала заяву, якою просила розглядати цивільну справу за її відсутності. Інші учасники провадження жодних клопотань до суду не подавали. Оскільки явка до апеляційного суду не є обов`язковою, перешкоди для розгляду справи відсутні (ст. 8, ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 746 608,36 грн не сплатив судовий за подання позовної заяви в розмірі 7466,08 грн, а тому вирішив залишити без руху позовну заяву.

Апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.

За обставинами даної справи позивач звернулась до суду з позовом про стягнення грошових коштів за депозитними вкладами в банку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Преамбула Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначає метою цього Закону створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22); продукція це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п. 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 17); виконавець це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п. 3).

З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, а тому вкладник, звертаючись до суду з позовом, що пов`язаний з порушенням його прав за договором банківського вкладу, звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Аналогічна за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16, яка була підтримана постановою Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року в справі № 817/777/16. Крім того, у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц ВП ВС встановила, що при зверненні до суду з позовом про стягнення з Фонду майнової відповідальності за договором банківського вкладу позивач, як споживач фінансових послуг, звільнений від сплати судового збору за ч. 3 ст. 22 Закону № 1023-XII не тільки при поданні позовної заяви, а й на наступних стадіях цивільного процесу.

Отже, вкладник (споживач фінансових послуг), звертаючись до суду з позовом до банку (виконавця фінансових послуг) за захистом його порушених прав, серед іншого, у зв?язку з неналежним виконанням договору банківського вкладу, звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, апеляційний суд на підставі ст. 379 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу скасовує та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року про залишення позову без руху та усунення недоліків скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

07.04.2021 року м. Одеса