Провадження № 2/761/537/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

29 березня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Денвар» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2019 р. на адресу суду від Києво-Святошинського районного суду Київської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ПАТ «Банк Богуслав» до ОСОБА_1 , ТОВ «Денвар» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 15/01-КР-38/2014 від 21.08.2014 р., у якій представник позивача ПАТ «Банк Богуслав» просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ «Денвар» на користь ПАТ «Банк Богуслав» заборгованість в сумі 2000000,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 15/01-КР-38/2014 від 21.08.2014 р. та додаткових договорів до нього, відповідачу ТОВ «Денвар» було надано позивачем кредит в сумі 33000000,00 грн. з терміном повернення до 23.01.2018 р. та зі сплатою фіксованої процентної ставки за користуванням кредитом у розмірі 25,00 % річних. При цьому, з метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором, 20.08.2015 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 15/01-ПР-07 та додаткові договори до нього. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 23.07.2018 р., за вказаним кредитним договором відповідач ТОВ «Денвар» перед позивачем має заборгованість у загальному розмірі 33125883,56 грн. Разом з тим, у зв`язку з виникненням у відповідача ТОВ «Денвар» вказаної заборгованості за договором, яку воно у добровільному порядку не сплачує, а також не сплачує поручитель ОСОБА_1 , представник позивача звернувся до суду з даним позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ «Денвар» на користь ПАТ «Банк Богуслав» заборгованості за кредитним договором в сумі 2000000,00 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою від 01.03.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 16.01.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили та відзиву не подали.

Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання не з`явились, відзиву не подали, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з кредитного договору № 15/01-КР-38/2014 від 21.08.2014 р. та додаткових договорів до нього, ТОВ «Денвар» було надано ПАТ «Банк Богуслав» кредит в сумі 33000000,00 грн. з терміном повернення до 23.01.2018 р. та зі сплатою фіксованої процентної ставки за користуванням кредитом у розмірі 25,00 % річних.

Разом з тим, відповідно до договору поруки № 15/01-ПР-07 від 20.08.2015 р. та додаткових договорів до нього, ОСОБА_1 поручається перед ПАТ «Банк Богуслав» за виконання ТОВ «Денвар» зобов`язань за кредитним договором № 15/01-КР-38/2014від 21.08.2014р.

Відповідно до п.1.2 договору поруки, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань повністю (чи у будь-якій частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Із долученого до справи розрахунку заборгованості від 23.07.2018 р. вбачається, що отриманий кредит відповідач ТОВ «Денвар»за умовами договору не сплачує, в результаті чого станом на 23.07.2018 р. має заборгованість перед ПАТ «Банк Богуслав» в сумі 33125883,56 грн., з яких: 32029000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 1096883,56 грн. - заборгованість за процентами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Разом з тим, зі змісту позовних вимог вбачається, що представник позивача просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ «Денвар» на користь ПАТ «Банк Богуслав» тільки частково прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 2000000,00 грн., не зважаючи на те, що в розрахунку заборгованості зазначено заборгованість в загальному розмірі 33125883,56 грн.

Водночас, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що між ПАТ «Банк Богуслав» та ТОВ «Денвар» було укладено кредитний договір № 15/01-КР-38/2014 від 21.08.2014 р., умови якого позивачем були виконані, шляхом надання відповідачу ТОВ «Денвар» кредитних коштів, останнє взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, також ці зобов`язання не виконує відповідач ОСОБА_1 , яка відповідно до договору поруки № 15/01-ПР-07 від 20.08.2015 р., несе солідарну відповідальність за порушення зобов`язань за кредитним договором, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому в межах заявлених вимог з відповідачів підлягає солідарному стягненню на користьпозивача заборгованість в сумі 2000000,00 грн.

Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 30000,00 грн. у рівних частках, тобто по 15000,00 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 550, 553, 554, 610, 611, 624, 625, 629, 1046, 1048-1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Денвар» про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Денвар»на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» заборгованість за кредитним договором № 15/01-КР-38/2014 від 21.08.2014 р. в сумі 2000000 (два мільйони) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Денвар»на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. у рівних частках, тобто по 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: