Дата документу 01.04.2021 Справа № 554/1141/21
Провадження №2/554/1307/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 квітня 2021 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Андрієнко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Карабаш О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, третя особа Полтавська обласна державна лікарня ветеринарної медицини про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, яку в подальшому уточнив, та просить визнати протиправним та скасувати п.3 Наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 05 лютого 2021 року №619-ОД «Про проведення перевірки», яким на час проведення службової перевірки відсторонено начальника Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини - ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків; судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом начальника Головного управління Держспоживслужби в Полтавській області від 04 січня 2017 року №2-0 позивача ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини з 04 січня 2017 року з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Зазначає, що 05 лютого 2021 року виконуючим обов`язки начальника Головного управління Держспоживслужби в Полтавській області було винесено наказ №619-ОД «Про проведення перевірки», згідно якого для проведення перевірки фактів, викладених в зверненні громадської організації «Об`єднання народного контролю України в м.Полтаві» від 04.02.2021 року №вх-797-21, керуючись ст.46 КЗпП, Положенням про Головне управління Держспоживслужби від 24 лютого 2020 року №160 наказано: 1.Створити комісію для службової перевірки Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини. 2.Комісії провести перевірку в строк до 04.03.2021 року та за результатами перевірки скласти довідку (акт) в строк до 15.03.2021 року. 3.На час проведення службової перевірки відсторонити начальника Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини - ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків.

Вважає, що даним наказом його відсторонено від виконання посадових обов`язків начальника на час проведення службової перевірки на підставі ст.46 КЗпП України незаконно та необґрунтовано, а тому не погоджується з даним наказом в цій частині. Зазначає, що згідно з указаною нормою права проведення службової перевірки не є підставою для відсторонення працівників від роботи та від виконання посадових обов`язків. Крім того, в оскаржуваному наказі не вказано підстав, передбачених ст.46 КЗпП України чи норми спеціального законодавства для відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків. Разом із цим, даним наказом в частині відсторонення порушуються права позивача на працю, на належні умови праці, позбавлено можливості належним чином виконувати свої посадові обов`язки як начальника Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини. Вважає, що невиконання визначених завдань та обов`язків може мати наслідком значене погіршення епізоотичної ситуації в області та призведе до фактичного невиконання своїх службових повноважень, що знову може стати підставою для застосування до нього дисциплінарних стягнень. На підставі викладеного, звернувся за судовим захистом.

11 лютого 2021 року ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави по даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.54-55).

24 лютого 2021 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.66-67).

09 березня 2021 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якій з позовними вимогами (уточненими) не згоден, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Заперечує щодо тверджень позивача щодо відсутності такої підстави відсторонення від посади як проведення службової перевірки нормами ст.46 КЗпП та будь-яким іншим нормативно-правовим актом не передбачено, а також щодо незаконності відсторонення від посади. Із зазначеної норми вбачається, що перелік підстав для відсторонення працівника від роботи не є вичерпним і такі підстави можуть визначатися іншими нормативно-правовими актами. Позивач займає посаду начальника Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини, яка є державною установою та підпорядковується Головному управлінню Держпродспоживслужби в Полтавській області. Посилається на те, що відповідно до п.4 Посадової інструкції начальник Лікарні несе відповідальність, зокрема, за неналежне виконання або невиконання своїх обов`язків, що передбачені цією посадовою інструкцією, а межах, визначених чинним законодавством про працю. Водночас, начальник Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини є особою, яка для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. А отже, на нього розповсюджуються норми антикорупційного законодавства України, в тому числі, які встановлюють додаткові підстави для відсторонення окремої категорії працівників та посадових осіб від виконання своїх обов`язків. Так, проведення службових перевірок щодо вищезазначеної категорії осіб регулюється Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в якому передбачені підстави, за наявності яких може бути проведено службове розслідування. Рішення про це приймається керівником органу, в якому працює особа, на власний розсуд, керуючись відповідними об`єктивними обставинами. Відтак, прийняття рішення начальником Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області щодо відсторонення особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення посадових обов`язків є дискреційними повноваженнями керівника. Так, 04 лютого 2021 року на адресу відповідача надійшло звернення ГО «Об`єднання народного контролю України в м.Полтаві», в якому порушувалися питання щодо протиправної діяльності начальника Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_1 , яка полягала у розкраданні ним грошових коштів протягом 2018-2021 років та порушенні господарського, трудового й податкового законодавства. Відповідно до ст.7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. Зі зверненням від 04.02.2021 року ознайомився керівник Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області та на підставі вказаного звернення було прийнято рішення здійснити перевірку викладених у зверненні фактів шляхом проведення службової перевірки в Полтавській обласній державній лікарні ветеринарної медицини, у зв`язку з чим винесено наказ №619-ОД від 05.02.2021 року. Керуючись п.4 Порядку, за наявності об`єктивних обставин, з врахуванням потреб установи, на підставі законодавства України керівник прийняв рішення про відсторонення начальника Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків. Зазначає, що таке рішення було прийнято з метою уникнення конфлікту інтересів під час здійснення службової перевірки між позивачем і членами комісії, між позивачем і працівниками Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини. У разі не відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків виник би конфлікт інтересів, а саме: позивач як начальник під час здійснення службової перевірки буде мати безпосередній вплив на своїх підлеглих (реальний конфлікт інтересів) та членів комісії (потенційний конфлікт інтересів), що може призвести до використання посадових повноважень з метою задоволення своїх приватних інтересів (приховати вчинені правопорушення та уникнути відповідальності). При цьому начальник Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області як керівник органу, зобов`язаний вживати заходів щодо уникнення виникненню конфлікту інтересів. Наявність обставин, які дають підстави вважати, що керівник може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для проведення об`єктивної перевірки звернення, підтверджується доповідною запискою завідуючого Полтавського міського відділу Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини М.Діденка. Також зазначає, про можливість впливу на працівників установи та інших осіб, зокрема, здійснення протиправного тиску на підлеглих, погрози звільнення з роботи, для перешкоджання проведення службової перевірки і встановлення об`єктивних обставин по справі. Крім того, за заявою ГО «Об`єднання народного контролю України в м.Полтава» 12 лютого 2021 року порушено кримінальне провадження №0000006 щодо можливих кримінальних правопорушень із боку службових осіб Полтавської міської державної лікарні ветеринарної медицини за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. На підставі викладеного, просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог (а.с.68-74).

12 березня 2021 року позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача, в якому не погоджується з наведеними у відзиві запереченнями та зазначає про таке. Вважає, що посилання відповідача у відзиві на Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування №950 від 13.06.2000 року, який встановлює перелік відповідних підстав для відсторонення особи не може бути застосовано, оскільки відповідачем (керівником органу) не приймалось рішення про проведення службового розслідування відносно позивача. А лише було видано наказ про створення комісії для проведення службової перевірки Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини. Вважає, що підстави, передбачені п.4 Порядку для відсторонення позивача як особи, стосовно якої проводиться службове розслідування від здійснення повноважень, відсутні оскільки таке рішення не приймалось. Також не погоджується з доводами відповідача стосовно прийняття рішення в межах дискреційних повноважень керівника, оскільки оскаржуваним наказом в частині відсторонення від виконання посадових обов`язків порушуються права позивача. Крім того, не погоджується з посиланнями представника відповідача на те, що рішення було прийнято з тих підстав, що звернення громадської організації безпосередньо стосується виконання позивачем посадових обов`язків, з метою уникнення конфлікту інтересів під час здійснення службової перевірки, через наявність підстав вважати, що керівник може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для проведення об`єктивної перевірки, можливість впливу на працівників установи тощо. Вважає, що вищевказані підстави не доводяться жодними належними та допустимими доказами по справі і є надуманими відповідачем, підстав, на які посилається відповідач у відзиві, положеннями ст.46 КЗпП України не передбачено, будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би надавав право роботодавцю відсторонювати від посади працівника відповідачем в наказі не зазначено. У зв`язку з цим просив відхилити заперечення відповідача та задовольнити позов у повному обсязі (а.с.121-124).

Від третьої особи Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини будь-яких заяв, клопотань, пояснень до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №2-0 від 04 січня 2017 року призначено ОСОБА_1 начальником Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини з 04 січня 2017 року з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с.3, 49).

Відповідно до наказу №619-ОД від 05 лютого 2021 року в.о. начальника Головного управління «Про проведення перевірки» для проведення перевірки фактів, викладених в зверненні громадської організації «Об`єднання народного контролю України в м.Полтаві» від 04.02.2021 №Вх-797-21, керуючись ст.46 КЗпП України, Положенням про Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 24 лютого 2020 року №160, наказано, зокрема: 1. Створити комісію для службової перевірки Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини в складі відповідного переліку посадових осіб; 2. Комісії провести перевірку в строк до 04.03.2021 року та за результатами перевірки скласти довідку (акт) в строк до 15.03.2021 року; 3. На час проведення службової перевірки відсторонити начальника Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини - ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків (а.с.4-5, 50-51, 81).

Згідно з ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 не погоджується із вищевказаним наказом відповідача в частині відсторонення його від виконання посадових обов`язків та просить визнати протиправним і скасувати пункт третій оскаржуваного наказу з підстав його незаконності та необґрунтованості.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 2-1 КЗпП України проголошено рівність трудових прав громадян України та заборону будь-якої дискримінації у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників.

Статтею 3 КЗпП України визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності й галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Так, статтею 46 КЗпП України встановлений вичерпний перелік випадків відсторонення працівника від роботи, відповідно до якої відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати.

За змістом вищеназваної статті допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, повинні бути також передбачені певним нормативним документом. Оскільки законом визначено виключні підстави відсторонення, які не підлягають вільному тлумаченню, таке відсторонення можливе лише в межах закону, який регулює відповідні правовідносини.

Отже, відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку.

Правовий висновок про те, що статтею 46 КЗпП України встановлений вичерпний перелік випадків відсторонення працівника від роботи висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 755/6458/15-ц (провадження № 61-18651св18).

Проте, підстави відсторонення, передбачені, нормами статті 46 КЗпП України, так само як і будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би надавав право роботодавцю відсторонювати від посади працівника, відповідачем у наказі не зазначено.

Відповідач мав керуватися нормами статті 46 КЗпП України, яка містить вичерпний перелік підстав відсторонення працівника від роботи.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного наказу, передумовою для його винесення стало звернення Громадської організації «Об`єднання народного контролю України в м.Полтава» №127/2-1 від 04 лютого 2021 року (а.с.52-53, 79-80), у зв`язку з чим відповідач вважав провести перевірку фактів, викладених в згаданому зверненні, і це послугувало відстороненню позивача від виконання посадових обов`язків на час проведення службової перевірки.

Однак, будь-які підстави для прийняття рішення в частині відсторонення позивача, як це передбачено вимогами ст.46 КЗпП України, у наказі не зазначені. Тоді як в наказі міститься лише посилання на зазначену статтю Кодексу та Положення, без жодної конкретизації та вказівки підстав, перелік яких визначено нормами цієї статті, або посилань на інші випадки, передбачені законодавством, коли допускається відсторонення працівника від роботи.

Разом із тим, зазначене в наказі Положення визнaчaє стaтус відповідного держaвного оргaну та регулює його внутрішню діяльність, водночас, не встановлює правові норми щодо підстав та процедури відсторонення працівників, а також конкретні випадки у розумінні приписів ст.46 КЗпП України (а.с.91-116).

Таким чином, суд вважає, що рішення відповідача про відсторонення позивача від роботи є необґрунтованим, не містить належного посилання на норми чинного законодавства, що дають підстави для відсторонення позивача від роботи, а стаття 46 КЗпП України не може бути застосована в даному випадку, так як не передбачає такої підстави відсторонення як проведення службової перевірки.

Щодо доводів відповідача у відзиві про наявність кримінального провадження №0000006 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.5 ст.191 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР 11.02.2021 року за заявою ГО «Об`єднання НКУ в м.Полтава» () суд зазначає про таке.

За змістом ч.5 ст.65-1 Закону України «Про запобігання корупції» особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Вказана норма закону є бланкетною і вимагає застосування іншого закону, в якому визначено порядок, відсторонення від виконання повноважень на посаді.

Порядок відсторонення від виконання повноважень на посаді особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, визначено нормами Кримінального процесуального кодексу України (глава 14 розділу І).

Отже, питання відсторонення від посади особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, належить до компетенції слідчого судді в рамках здійснення кримінального провадження, а не власника або уповноваженого ним органу, у трудових відносинах з яким перебуває особа.

Матеріали судової справи не містять даних щодо рішення слідчого судді в рамках кримінального провадження про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень на посаді.

За даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000006 вбачається, що 11 лютого 2021 року лише внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, а саме про те, що службові особи Полтавської міської державної лікарні ветеринарної медицини шляхом зловживання своїм службовим становищем та внесенням завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, привласнили бюджетні кошти (а.с.90).

Відсутні будь-які відомості, що будь-якій особі повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого злочину у сфері службової діяльності.

Щодо посилань відповідача на ті обставини, що відсторонення позивача відбулося в рамках Постанови КМУ №950 та ст.46 КЗпП України та для уникнення та мінімізації доступу позивача до документів, які б він міг знищити або змінити, перешкодити іншим чином встановленню об`єктивної істини, суд зазначає про таке.

Процедура службового розслідування не врегульована КЗпП України, положення якої застосовуються до спірних правовідносин. Вказані положення та норми, закріплені в Законі України «Про державну службу» та «Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №950 від 13 червня 2000 року.

Оскаржуваний наказ не містить посилання на Постанову КМУ №950 від 13.06.2000 року «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

При цьому пунктом 1 Порядку службове розслідування може бути проведено з наступних підстав: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян; у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства; на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри; з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки.

За анонімними повідомленнями, заявами та скаргами службове розслідування не проводиться, крім випадків, коли анонімне повідомлення стосується порушення вимог Закону та наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Проте жодної обставини, визначеної вказаним Порядком, як можливої підстави для відсторонення позивача від роботи, наказ №619-ОД від 05 лютого 2021 року не містить, що свідчить про відсутність підстав для його видачі у відповідності з Постановою КМУ №950 від 13 червня 2000 року. А тому твердження відповідача про обґрунтованість оскаржуваного рішення посиланням на вказані норми є безпідставними.

Крім того, відсторонення від посади має відмінності від відсторонення від роботи.

Відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається за наявності підстав визначених ст.46 КЗпП України.

Проте оскаржуваний наказ не містить ні рішень суду, ні актів перевірок, ні доповідних записок, а єдине посилання - це звернення громадської організації від 04 лютого 2021 року.

Відсторонення працівника від посади застосовується по відношенню до посадових осіб державних органів, підприємств, установ, органів місцевого самоврядування, правоохоронних органів тощо. Відсторонення від посади застосовується до осіб, що підозрюються у скоєні кримінального чи адміністративного правопорушення на час проведення перевірки або розслідування, якщо таке правопорушення скоєно внаслідок прийняття особою певної посади і її подальша діяльність може негативно вплинути на наслідки проведення перевірки (розслідування).

Частиною 6 ст.72 Закону України «Про державну службу» встановлено, що відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків у разі вчинення ним корупційного правопорушення здійснюється відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року № 1700-УІІ, як один із наслідків вчинення корупційного правопорушення.

Отже, антикорупційне відсторонення від виконання повноважень на посаді за рішенням керівника держоргану передбачено у разі: повідомлення держслужбовця про підозру у вчиненні злочину у сфері службової діяльності; складення протоколу про адміністративне корупційне правопорушення, вчинене держслужбовцем; вжиття заходів щодо виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного правопорушення або порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» (проведення службового розслідування).

Проте, оскаржуваний наказ №619-ОД від 05.02.2021 року не містить таких підстав.

Одночасно, як встановлено судом, відносно позивача не здійснювалося відсторонення від посади як підозрюваного чи обвинуваченого відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Суд виходить із того, що порушення кримінального провадження за фактом зловживання невідомих осіб службовим становищем та внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, привласнення бюджетних коштів та проведення службової перевірки по відповідному факту - не є тією обставиною в розумінні ст.46 КЗпП України, з настанням якої закон наділяє роботодавця правом на відсторонення того чи іншого працівника від роботи. Перелік підстав для відсторонення працівника від роботи - вичерпний і може бути розширений чи змінений лише законом. Відповідач не довів наявності законних підстав для відсторонення ОСОБА_1 від роботи. Відтак, вказані дії були здійсненні протиправно.

Копію доповідної записки завідуючого Полтавського міського відділу Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини Діденка М. за вх.№842-21 від 05 лютого 2021 року суд сприймає критично, оскільки в ній зазначені обставини того, що 05.02.2020 року представником бухгалтерії Полтавської обласної державної лікарні та завгоспа Грека Г.В., в присутності фельдшера дільничної лікарні ветеринарної медицини Шевченківського району міста Полтава Полтавського міського відділу Реміняки С.Л., без його відома та додаткових пояснень, примусового було вилучено документи, які стосуються проведення стерилізації безпритульних тварин по програмі регуляції чисельності безпритульних тварин, яку проводить КАТП 1628 (а.с.89).

Проте, яким чином дана доповідна записка стосується безпосередньо ОСОБА_1 та чим саме підтверджує обставини, що він як керівник може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для проведення об`єктивної перевірки відповідного звернення, відповідачем не доведено, оскільки вказана інформація не підтверджується достатньою сукупністю доказів.

Доводи відповідача щодо відсторонення позивача задля уникнення конфлікту інтересів під час здійснення службової перевірки належним чином не обґрунтовані, оскільки суду не представлено достатніх доказів, які вказують про об`єктивне існування наведених ризиків, тоді як у відзиві містяться лише загальні формулювання, які мають характер припущень, та нічим не підтверджені. Не надано даних щодо впливу у незаконний спосіб як на членів комісії, так і працівників, а також інших осіб під час відповідної перевірки.

Посилання на ті обставини, що у зв`язку з надходженням звернення від 04 лютого 2021 року заборонено направляти скарги громадян для розгляду тим посадовим особам, дії яких оскаржуються, є юридично неспроможними, оскільки таке звернення, серед інших, було адресовано безпосередньо керівнику ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області, а не позивачу.

Між тим, відповідачем в наказі не вказана конкретна причина усунення від виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 у зв`язку із проведенням службової перевірки, окрім як надходження звернення від 04 лютого 2021 року, що не передбачено ані ст.46 КЗпП України, ані нормами спеціального законодавства, а також не вказані конкретні обов`язки від виконання яких він відсторонений.

Водночас в матеріалах справи відсутні дані, що стосовно позивача застосовувались будь-які інші заходи, як і не відбирались письмові пояснення із зазначених вище фактів тощо.

Тому оскільки законом визначено виключні підстави відсторонення, які не підлягають вільному тлумаченню, таке відсторонення можливе лише в межах закону, який регулює відповідні правовідносини.

Отже, ані ст.46 КЗпП України, ані іншими нормативно-правовими актами (в наказі відсутнє посилання на положення чинного законодавства, що стали підставою для відсторонення позивача від роботи), дія яких поширюється на спірні правовідносини між сторонами, не передбачено інших випадків, як то службової перевірки за зверненням, які б допускали відсторонення позивача від роботи власником або уповноваженим ним органом.

Ніякою спеціальною нормою діючого законодавства, на які міститься посилання в ст.46 КзПП України, вищенаведена підстава для відсторонення працівника від роботи також не передбачена.

Через вищенаведені обставини судом установлено, що спірний наказ в частині відсторонення позивача суперечить ст.46 КЗпП України.

Також це суперечить ст.21 КЗпП України згідно з якою відповідач зобов`язаний забезпечувати працівникові умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю і угодою сторін, а не позбавляти його можливості працювати шляхом безпідставного відсторонення від роботи.

Таким чином, у відзиві представник відповідача не навів переконливих доводів щодо наявності правових підстав для відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків у порядку, передбаченому ст.46 КЗпП України, та не надав належних і допустимих доказів в обґрунтування наявності правових підстав для прийняття оскаржуваного наказу відносно позивача.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання протиправним (незаконним), тобто таким, що не відповідає вимогам ст.46 КЗпП України, пункту 3 наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області «Про проведення перевірки» №619-ОД від 05 лютого 2021 року щодо відсторонення на час проведення службової перевірки начальника Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків.

Таким чином, суд приходить до висновку про незаконність оскаржуваного рішення про відсторонення позивача, оскільки його прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, та про необхідність скасування наказу у відповідній частині, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача збір у розмірі 908,00 грн., сплачений ним при зверненні до суду з позовною заявою.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, третя особа Полтавська обласна державна лікарня ветеринарної медицини про визнання протиправним та скасування наказу, - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати пункт 3 наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 05 лютого 2021 року №619-ОД «Про проведення перевірки», яким на час проведення службової перевірки відсторонено начальника Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини - ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків.

Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: Головне управління Держспоживслужби в Полатвській області, , місцезнаходження: вул.Воскресенський узвіз, буд.7, м.Полтава;

третя особа: Полтавська обласна державна лікарня ветеринарної медицини, , місцезнаходження: вул.Воскресенський узвіз, буд.7, м.Полтава.

Повний текст судового рішення складено 05 квітня 2021 року.

Суддя: Г.В. Андрієнко