Ухвала

12 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 219/5766/17

провадження № 61-5512ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на постанову Донецького апеляційного суду від 18 лютого 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором про іпотечний кредит від 25 грудня 2012 року № 8993 в розмірі 220 277,92 грн.

Позов мотивовано тим, що згідно з договором про іпотечний кредит № 8993, укладеним 25 грудня 2012 року між АТ «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_1 , остання отримала кредит в розмірі 103 000 грн зі сплатою 18,5 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 24 грудня 2032 року. За договором поруки від 25 грудня 2012 року № 8547 ОСОБА_2 виступила поручителем за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 перед АТ «Державний ощадний банк України». ОСОБА_1 порушила умови договору про іпотечний кредит в частині своєчасного погашення кредиту та процентів, передбачених умовами договору, у зв`язку з чим в неї утворилася заборгованість в розмірі 220 277,92 грн, з яких: 89 179,63 грн - основна заборгованість; 1 356,02 грн - за нарахованими процентами; 81 138,02 грн - за простроченими процентами, а також - 37 341,27 грн інфляційних втрат і 11 262,98 грн - трьох процентів річних.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 вересня 2020 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом в розмірі 220 277,92 грн, яка складається з основного боргу - 89 179,63 грн; заборгованості за нарахованими процентами - 1 356,02 грн; заборгованості за простроченими процентами - 81 138,02 грн; інфляційного збільшення заборгованості - 37 341,27 грн; трьох процентів річних від суми заборгованості - 11 262,98 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2020 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом в розмірі 220 277,92 грн, яка складається з основного боргу - 89 179,63 грн; заборгованості за нарахованими процентами - 1 356,02 грн; заборгованості за простроченими процентами - 81 138,02 грн; інфляційного збільшення заборгованості - 37 341,27 грн; трьох процентів річних від суми заборгованості - 11 262,98 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Донецького апеляційного суду від 18 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 вересня 2020 року в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами за договором про іпотечний кредит від 25 грудня 2012 року № 8993 скасовано. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за нарахованими процентами за договором про іпотечний кредит від 25 грудня 2012 року № 8993 в розмірі 33 003,17 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

02 квітня 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного суду від 18 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині скасування рішення місцевого суду про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за договором про іпотечний кредит, залишивши без змін рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідачів на користь банку 82 494,04 грн заборгованості за нарахованими процентами.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270 грн.

Ціна позову в цій справі становить 220 277,92 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн). Тобто справа № 219/5766/17 є малозначною в силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Зазначення в постанові Донецького апеляційного суду від 18 лютого 2021 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання АТ «Державний ощадний банк України» про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Донецького апеляційного суду від 18 лютого 2021 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на постанову Донецького апеляційного суду від 18 лютого 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко