ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року

м.Суми

Справа №591/1812/20

Провадження № 22-ц/816/476/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В.І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О.Ю., Ткачук С.С.,

учасники справи:

позивач - Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2020 року (суддя Шелєхова Г.В., дата складення повного рішення - 24 грудня 2020 року) в цивільній справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення державної допомоги, -

в с т а н о в и в :

26 березня 2020 року Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради (далі - Департамент) звернувся з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення з відповідачів надану державну соціальну допомогу по 748,50 грн з кожного. Вимоги мотивовано тим, що згідно заяви ОСОБА_3 від 04 січня 2007 року їй була призначена державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з 4 січня 2007 року довічно. У грудні 2018 року до департаменту надійшла інформація про те, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, а оскільки, про смерть стало відомо лише в грудні, то за грудень 2018 року померлій була профінансована допомога в сумі 1497 грн. Відповідачі є спадкоємцями померлої ОСОБА_3 , тому згідно ст. 1282 ЦК України вони зобов`язані задовольнити вимоги Департаменту, як кредитора.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2020 року у задоволенні позову Департаменту відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2020 року і ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачів, як спадкоємців ОСОБА_3 відповідно ст. 1282 ЦК України підлягає стягненню 1497 грн безпідставно нарахованої ОСОБА_3 державної соціальної допомоги за грудень 2018 року.

Звертає увагу, що безготівкові кошти, які знаходяться на відповідному банківському рахунку включаються до складу спадщини і у випадку, якщо такі гроші були зняті з рахунку невідомою для спадкоємців особою, то такі дії порушують виключно права спадкоємців і не звільняють спадкоємців від обов`язку визначеного ст. 1282 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції письмові пояснення, в яких посилаючись на законність рішення суду першої інстанції, просить не задовольняти позовні вимоги Департаменту, оскільки 01 грудня 2018 року Департамент отримав повідомлення про смерть ОСОБА_3 , а фінансування допомоги було здійснено 06 грудня 2018 року. Крім того, згідно відповіді банку - банк зобов`язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця наступного за місяцем смерті одержувача, а ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані письмові пояснення ОСОБА_1 колегія суддів розцінює, як відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини 1 статті 369, частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснено без проведення судового засідання і повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2020 року зазначеним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено, що згідно заяви ОСОБА_3 від 04 січня 2007 року та відповідних документів, поданих до Департаменту, їй була призначена державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю починаючи з 4 січня 2007 року довічно (а.с. 7-8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцями після померлої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.32-49).

Згідно розрахунку від 11 грудня 2018 року, та розпорядження о/р НОМЕР_1 від 7 грудня 2018 року, ОСОБА_3 за період з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року нарахована переплата державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю в розмірі 1497 грн (а.с.4-5).

На запит Сумської міської державної нотаріальної контори Сумської області від 04 серпня 2020 року, про наявність коштів на рахунках померлої ОСОБА_3 , АТ КБ «Приват Банк» надав виписку по рахункам ОСОБА_3 , згідно якої залишок коштів на рахунках померлої становить 0,57 грн (а.с.74-76).

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що спадкоємцями була отримана вищевказана сума соціальної допомоги та, що ця допомога входила до спадкового майна, а з огляду на те, що соціальна допомога, як передбачена законом соціальна гарантія, не тягне за собою виникнення боргових зобов`язань, то відсутні підстави й для застосування ст. 1282 ЦК України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія судів знаходить законним висновок суду в частині безпідставності припущення позивача про те, що у відповідачів був доступ до картки ОСОБА_3 для зняття коштів, оскільки такі обставини не підтверджено жодними доказами.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно даних АТ КБ «Приват Банк» залишок коштів на рахунках померлої ОСОБА_3 становить 0,57 грн, що свідчить про те, що нарахована сума державної соціальної допомоги в розмірі 1497 грн до спадкового майна не входила.

Доводи апеляційної скарги Департаменту про те, що сума вказаної допомоги могла бути знята сторонніми особами, не знайшли свого підтвердження в наявних матеріалах справи, й не доводять наявність обов`язку спадкоємців у відшкодуванні цієї суми Департаменту. При цьому матеріали справи не містять й доказів того, що вказана сума соціальної допомоги була зарахована банком на рахунок померлої, зважаючи на те, що згідно відповіді АТ КБ «Приват Банк» у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги уповноважений банк зобов`язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача (а.с. 116).

Погоджується колегія суддів й з висновком суду в частині того, що між департаментом та померлою не існувало боргових відносин, а тому в даному випадку позивача не можна вважати кредитором в розумінні ст. 1282 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

З огляду на те, що померла отримувала соціальну гарантію, передбачену законом, яка не тягне за собою виникнення жодних боргових зобов`язань, то відносини між Департаментом та померлою не можна назвати борговими, а тому позивачем не обґрунтовано стягнення з відповідачів як зі спадкоємців суми наданої державної соціальної допомоги ОСОБА_3 .

Протилежного позивач ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не довів.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а спрямовані на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи. Висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову повно та послідовно викладені у мотивувальній частині рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. Дата складення повного тексту постанови - 07 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук