Справа № 136/1925/20
провадження № 2/136/487/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Шпортун С.В.

за участі секретаря судового засідання Мельник В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

учасники цивільного процесу

представник позивача адвокат - Щавінський К.С.,

відповідач ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі по тексту - представник позивача) звернувся до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), підставність якого обґрунтував тим, що вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 21.09.2020 у справі № 136/400/20 ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 4250 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд вважав доведеними дії ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України за наступних обставин.

17.09.2019 близько 18:12 год. на відрізку автошляху між населеними пунктами с. Приборівка (Липовецьий район Вінницької області) та с. Стадниця (Вінницький район Вінницької області) водій автомобіля ВАЗ-2107 р/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 (далі - відповідач) в порушення п.10.1, 11.3, 14.2 «в» Правил дорожнього руху, не переконавшись в безпечності зміни напрямку руху та відсутності перешкоди у вигляді транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Renault Megane державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Renault Megane р/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 (далі - позивач) отримав тілесні ушкодження, а саме «закритий перелом нижньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням, що за своїм характером спричинило тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, а тому належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості».

Ураховуючи наведене, а також те, що ушкодження здоров`я позивача є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, керування яким здійснював відповідач, факт ушкодження здоров`я є доведеним та стоїть у причинно-наслідковому зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача, отож представник позивача вважає, що наявні правові підстави для відшкодування моральної шкоди, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Розмір моральної шкоди внаслідок злочину позивач оцінює в розмірі 50 000 гривень, яку обґрунтовує тим, що внаслідок отриманих травм при ДТП він зазнав фізичних страждань, у зв`язку із чим тривалий час знаходився на стаціонарному на лікуванні, під час якого було проведено оперативні втручання. Фізичні страждання супроводжувались незручностями внаслідок завданих травм. Крім цього, позивач відчуває біль в травмованій плечовій кістці і на даний час при зміні погодніх умов, у зв`язку із чим приймає медичні препарати. Фізичні болі призвели до розладу сну, внаслідок чого останній став дратівливим, неуважним, що мало наслідком погіршення настрою та працездатності, довготривала реабілітація виснажила позивача. Крім цього, тривале лікування та курс реабілітації змусили позивача призупинити навчання у коледжі (академічна відпустка), внаслідок якої погіршились його розумові здібності та стали наслідком неспроможності продовжувати навчання, зміни усталеного способу життя.

У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав.

Ухвалою суду від 21.01.2021 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву.

У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові, просив суд їх задовольнити у заявленому обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, запевнив, що спроможний відшкодувати лише до 15 000 грн. Суду пояснив, що в рамках розгляду кримінального провадження ним було відшкодовано витрати на лікування позивача, у розмірі 30 000 грн. Кошти ним були взяті у борг у знайомих та друзів, наразі на даний час кошти ним ще не повернуті, оскільки його батько також постраждав внаслідок даної ДТП та отримав майже аналогічні позивачеві тілесні ушкодження, проходить курс лікування, у зв`язку із чим сім`я витрачає значні кошти, доходи його незначні, тому сім`я перебуває у важкому матеріальному становищі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 21.09.2020 у справі № 136/400/20 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 4250 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вироком суду було встановлено, що 17.09.2019 біля 18.12 год., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , у якого в порушення вимог п. 31.4.5 (г) ПДР на задній осі встановлені різні шини, рухаючись з смт. Турбів Липовецького району в напрямку м. Вінниці по своїй смузі руху в світлу пору доби на відрізку автошляху між населеними пунктами с. Приборівка Липовецького району Вінницької області та с. Стадниця Вінницького району Вінницької області, в порушення пунктів 10.1, 11.3, 14.2 (в) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, не переконавшись в безпечності зміни напрямку руху та відсутності перешкоди у вигляді транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки Renault Megane д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки Renault Megane д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

У ситуації, яка склалася, у прямому причинному зв`язку із подією ДТП стало невиконання водієм автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 вимог п.п. 10.1, 11.3, 14.2(в) Правил дорожнього руху.

Вказаний вирок набрав законної сили 22.10.2020.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок.

Вінницькою обласною дитячою клінічною лікарнею 08.10.2019 було видано довідку відповідно до якої ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у травматологічному відділенні з 17.09.2021 по 02.10.2019 з приводу закритого перелому лівої плечової кістки зі зміщенням.

Згідно із довідкою виданою КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім.. акад.. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» від 31.10.2019, (а.с.17), ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з приводу травматичного ураження лівого плечового та променевого нерва.

Відповідно до Консультативного висновку дитячого невролога Вінницької міської клінічної лікарні від 28.11.2019 (а.с.18) ОСОБА_1 поставлено діагноз ураження променевого нерва та рекомендовано звільнення від фізичного виховання на період 2019-2020 роки, дитина потребує постійного відновного довготривалого лікування в реабілітаційних центрах, тощо.

Також судом встановлено із архівної довідки виданої Відокремленим структурним підрозділом «Вінницький фаховий коледж національного університету харчових технологій» (а.с.23), що ОСОБА_1 навчався у вказаному навчальному закладі з 01.09.2018 за спеціальністю «Автомобільний транспорт», у період з 10.01.2020 по 07.09.2020 перебував у академічній відпустці, 07.09.2020 було відраховано студента за власним бажанням.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням її здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Як було встановлено в судовому засіданні із пояснень сторін спору та констатовано вироком суду від 21.09.2020 відповідачем позивачеві було відшкодовано матеріальну шкоду на лікування.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, - розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Наведене кореспондується із роз`ясненнями зазначеними в постанові Пленуму Верховного Суду України у п. 9 Постанови N 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла, за наявності її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальною презумпцією вини в цивільному праві, встановленою, зокрема ст. 614 ЦК, відсутність вини доводиться заподіювачем шкоди. Форма вини заподіювача моральної шкоди (умисел або необережність) за загальним правилом не має значення.

Суд вважає, що обставини щодо заподіяння шкоди здоров`ю позивача є доведеними безпосередньо дослідженими у судовому засіданні вищевказаними належними та допустимими доказами, вказані ушкодження є наслідком отриманих ушкоджень джерела підвищеної небезпеки, керування яким здійснював відповідач ОСОБА_2 на відповідній правові підставі, що було доведено в ході судового розгляду та визнано його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, отож такі протиправні дії знаходяться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та виною останнього в її заподіянні.

Суд вважає доведеними обставини щодо заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, втрат немайнового характеру, оскільки останній, будучи неповнолітньою дитиною, внаслідок отриманих травм мав оперативні втручання, що суттєво відобразилось на його молодому організмі, проходив довготривалий курс лікування, перебуваючи на стаціонарному лікуванні та проходячи реабілітаційні курси, був змушений залишити навчання шляхом, перебуваючи в академічній відпустці, значно відставши у навчанні від однолітків та як наслідок залишив навчання через погіршення здібностей.

Суд вважає доведеними обставини щодо вимушених змін усталеного способу життя позивача як людини молодого віку, яка веде активний спосіб життя, у тому числі спілкування із знайомими, друзями, що також має відображення на емоційному стані особи, внаслідок чого позивач пережив душевні страждання: неповноцінність, безпорадність, хвилювання внаслідок дискомфортного стану, обмежені можливості пов`язані із отриманими тілесними ушкодженнями.

Позивач оцінив заподіяні йому моральні страждання у грошовій сумі, що становить 50 000 грн.

Ураховуючи встановлені у ході розгляду справи обставини, які були перевірені безпосередньо дослідженими судом доказами, виходячи із вимог розумності і справедливості, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач внаслідок ДТП, характеру немайнових та майнових втрат, їх тривалості, можливості їх відновлення та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення, у тому числі надану відповідачем у відшкодування майнової шкоди допомогу, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди в сумі 25 000 грн. зможе компенсувати заподіяну відповідачем позивачеві моральну шкоду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, однак з урахуванням встановлених судом усіх обставин справи, підлягають до часткового задоволення.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно поданого представником позивача договору про надання правничої допомоги від 03.12.2020 укладеного між ОСОБА_1 інтереси якого представляє законний представник ОСОБА_5 та адвокатом Щавінським К.С. та Акту надання правової допомоги від 23.12.2020, у якому надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги, - витрати на правничу допомогу в рамках даної справи склали 5700 грн.

У судовому засіданні відповідач не заперечував щодо обсягу понесених позивачем витрат на надання правничої допомоги, не просив суд про її зменшення.

Ураховуючи те, що представником позивача надано підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, суд дійшов висновку, що вони підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, так як відповідних доказів до справи не долучено, суд враховує, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченому адвокатом на виконання робіт.

При цьому, суд враховує загальні вимоги ЦПК України та усталену практику ВС, який наголосив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що позов задоволено частково, суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, суд враховує, приписи ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" відповідно до якої позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Разом із тим, відповідно до п. 6 цієї ж частини статті передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих унаслідок вчинення будь-якого кримінального правопорушення, незалежно від об`єкту посягання.

Вказані правові норми не містять суперечностей і підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (матеріальної чи моральної), завданої в результаті заподіяння тілесних ушкоджень або смерті, незалежно від того, настали такі наслідки в результаті вчинення кримінального правопорушення або інших дій чи бездіяльності, за які відповідач несе цивільну відповідальність згідно із законом. Тобто, цивільні позивачі у кримінальному провадженні звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Ця практика узгоджується з рішенням Об`єднаної Палати від 23 січня 2019 року у справі № 187/291/17.

Отож ураховуючи те, що при пред`явленні позову до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, тому витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) про відшкодування моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2850 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні, решту 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 30.03.2021.

Суддя С.В. Шпортун