КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 753/6852/20 Головуючий у суді першої інстанції - Лужецька О.Р.
Номер провадження № 22-ц/824/1996/2021 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 та просив визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Opel Vectra», 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 , тип транспортного засобу - седан, укладений між сторонами 04 жовтня 2015 року.

Свої вимоги мотивував тим, що 04 жовтня 2015 року він придбав у ОСОБА_3 автомобіль марки «Opel Vectra», 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сплативши останньому 30000 грн, про що було складено розписку. Зазначав, що через відсутність часу у відповідача на переоформлення транспортного засобу, сторони вирішили оформити довіреність на розпорядження автомобілем. Відповідно до довіреності від 04 жовтня 2015 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси з питань, які стосуються розпорядження належним йому автомобілем марки «Opel Vectra», 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказував, що відповідач обіцяв в майбутньому переоформити автомобіль на нього, однак даного переоформлення так і не здійснив.

Враховуючи, що ОСОБА_1 сплатив вартість автомобіля ОСОБА_3 , але на даний час не може оформити право власності на автомобіль, він був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Черничко В.В. подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що за довіреністю укладеною ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 була прихована угода купівлі-продажу транспортного засобу, що також підтверджується розпискою про передачу ОСОБА_3 грошових коштів. Вважає, що фактично сторони вчинили дії з виконання умов договору купівлі-продажу автомобіля, що призводять до правових наслідків, які настають за таким договором.

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 у передбаченому законом порядку не набув права власності на автомобіль, оскільки отримання довіреності не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб, то воно є безпідставним, тому що позов пред`явлено не про визнання права власності на автомобіль, набутим за довіреністю, а про дійсність договору купівлі-продажу.

На адресу апеляційного суду також надійшла заява ОСОБА_3 , відповідно до якої останній не заперечує проти задоволення апеляційної скарги й просить проводити розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача у справі ОСОБА_2 підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 мотивував своє рішення тим, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між його власником і позивачем по справі не укладався, відповідно перереєстрація транспортного засобу не проводилась, а посилання позивача на фактичне виконання договору купівлі-продажу та на видану на його ім`я довіреність не є тими законними підставами для набуття права власності у встановленому законом порядку. Також суд зазначив, що визнання відповідачем позову не може бути покладено в основу рішення суду по даній справі, оскільки таке визнання фактично суперечить закону, а вимоги позивача є необґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає з огляду на наступне.

Так, загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма та істотні умови договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200) та Порядку № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком № 1200 Оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держпродспоживслужбі бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові КЦС в складі ВС від 17 червня 2020 року у справі справа № 243/1950/17.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що автомобіль марки «Opel Vectra», 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого МРЕВ-3 ДАІ ГУ МВС України в м. Києві 18 червня 2005 року зареєстрований за відповідачем ОСОБА_3 (а.с.5).

Відповідно до довіреності від 04 жовтня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахтадир М.М., ОСОБА_3 на підставі усного договору уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси з питань, які стосуються розпорядження належним йому автомобілем марки «Opel Vectra», 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.6).

Відповідно до розписки від 04 жовтня 2015 року, наявної в матеріалах справи, ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 30 000 грн, в рахунок проданого ним легкового автомобіля «Opel Vectra», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.4).

Сутність та правова природа загально цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Частиною першою статті 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (частина перша статті 1004 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Таким чином, законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченню виконання договору доручення, зокрема, негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Встановлено, що відповідно до довіреності від 04 жовтня 2015 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси з питань, які стосуються розпорядження належним йому автомобілем марки «Opel Vectra», 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 зазначив, що 04 жовтня 2015 року він придбав у ОСОБА_3 автомобіль марки «Opel Vectra», 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сплативши останньому 30 000 грн, про що було складено розписку.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач зазначив, що за довіреністю укладеною ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 була прихована угода купівлі-продажу транспортного засобу, що також підтверджується розпискою.

Пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, встановлені документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку:

договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках;

укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою;

договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу;

свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати;

рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном;

рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність;

копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин;

довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;

акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;

митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;

договір фінансового лізингу та договір купівлі-продажу предмета лізингу;

акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, або акт про реалізацію активів на електронних торгах, виданий Національним агентством з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів;

договір купівлі-продажу, оформлений в електронному вигляді через електронний кабінет водія або Єдиний державний веб-портал електронних послуг.

Таким чином, зазначеною нормою права передбачені документи, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів та у вказаному переліку відсутні довіреність або розписка.

При розгляді справи ні в суді першої, ні апеляційної інстанції не встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 04 жовтня 2015 року було укладено договір купівлі-продажу спірного автомобіля марки «Opel Vectra», 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Крім того, відповідно до положень статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Довіреність від 04 жовтня 2015 року, якою ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси з питань, які стосуються розпорядження належним йому автомобілем не може вважатися договором купівлі-продажу відповідно до вищевказаних норм праваза відсутності обов`язкових елементів останнього, істотних умов договору (предмет, ціна та строки дії договору та ін.).

Розписка складена 04 жовтня 2015 року лише підтверджує факт отримання ОСОБА_3 коштів в сумі 30 000 грн та не може вважатися разом з довіреності по своїй суті договором купівлі-продажу.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України викладеним в постанові від 16 грудня 2016 року в справі № 6-688цс15.

Таким чином, вказаними вище нормативно-правовими актами визначені певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання договорів купівлі-продажу транспортних засобів, зокрема власник, який бажає продати автомобіль, повинен зняти автомобіль з реєстрації для продажу, а новий власник в передбачені законом строки зареєструвати за собою даний автомобіль, надавши документи, підтверджуючі придбання автомобіля, чіткий перелік яких визначено цими нормативно-правовими актами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що спірний автомобіль відповідачем, як власником автомобіля, з реєстрації для продажу не знімався, останній є зареєстрованим власником цього автомобіля, а позивач, який вважає себе власником вказаного транспортного засобу, жодних заходів для його реєстрації за собою, починаючи з жовтня 2015 року, не вживав. При цьому видана розписка не охоплюється переліком документів, які подає особа для реєстрації транспортного засобу і не є доказом купівлі-продажу автомобіля.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення між сторонами договору-купівлі продажу автомобіля.

Крім того із матеріалів справи, а саме із заяв відповідача у справі вбачається, що ОСОБА_3 по суті погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 тобто між сторонами не існує спору щодо предмету спору, а тому позивач та відповідач не позбавлені можливості оформити вказаний правочин - договір купівлі-продажу автомобіля у встановленому чинним законодавством порядку. Посилання відповідача на відсутність вільного для цього часу не є поважною причиною для не укладення вказаного правочину у спосіб зазначений Законом.

За наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що за довіреністю укладеною ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 була прихована угода купівлі-продажу транспортного засобу не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Отже, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови викладено 07 квітня 2021 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв