Провадження № 2/537/540/2021
Справа № 537/353/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2021 р. Крюківський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Маханькова О.В.

секретар судового засідання Костюкевич Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Крюківського районного суду м. Кременчука у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

встановив:

27.01.2021р. до Крюківського районного суду м. Кременчука надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.02.2021 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В обґрунтування позову зазначає, що 30.06.2020 року звільнена з посади завідувача аптеки «Ветеран» Кременчуцької філії ПОКП «Полтавафарм» згідно п. 5ст. 36 КЗпП. Однак, не було здійснено повний розрахунок, чим порушено право позивачки, тому просить вона суд стягнути з Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» на свою користь, не виплачену заробітну плату в сумі 24 944, 17 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити, не заперечує проти вирішення справи за наявними у ній доказами.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Не надав також витребувані у нього судом докази.

За ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно наказу № 40-К від 30.06.2020 року позивач ОСОБА_1 звільнена з посади завідувача аптеки «Ветеран» Кременчуцької філії Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» відповідно до п.5 ст. 36 КЗпП України.

Згідно довідки за № 22 від 18.12.2020р. наданою Кременчуцькою філією ПОКП «Полтавафарм» , сума заборгованості із заробітної плати позивача складає 24944,17 грн.

Зі ст.47 КЗпП України постає, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідач вимоги ст. ст.47, 116 КЗпП України не виконав, повного розрахунку в день звільнення не провів.

На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі 24944,17 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Суд зазначає, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, відповідно до довідки за № 23 від 18.12.2020р. наданою Кременчуцькою філією ПОКП «Полтавафарм».

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27.03.2013 року у справі № 6-15цс13, від 03.07.2013 року у справі №6-64цс13, від 21.01.2015 року у справі № 6-195цс14.

З моменту звільнення та на момент звернення позивача із позовом до суду у ПОКП «Полтавафарм» існує заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, таким чином підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки.

У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 523/18850/14-ц зроблено висновок, що відповідно до пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок) основою для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Враховуючи, що звільнення позивача сталося 30.06.2020 року, розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 320 грн. 03 коп. відповідно довідки №23 від 18.12.2020 року заробітна плата, що враховується для розрахунку середньої заробітної плати (доходу) становить за січень - червень 2020 року 54 085 (п*ятдесят чотири тисячі вісімдесят п*ять) грн., 52 коп.

В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахункових при звільненні в сумі 54 085 (п*ятдесят чотири тисячі вісімдесят п*ять) грн., 52 коп.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень, оскільки позивача звільнено від його сплати при зверненні із позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм», на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , заборгованість за не виплачену заробітну плату 24 944 ( двадцять чотири тисячі дев*ятсот сорок чотири) грн. 17 коп. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (за період з січня по червень 2020року) у розмірі 54 085 (п*ятдесят чотири тисячі вісімдесят п*ять ) грн. 52 коп.

Стягнути з Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду про виплату заборгованості по заробітній платі в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 08.04.2021 р.

Головуючий суддя Маханьков О.В.