Справа № 192/864/20
Провадження № 2/192/91/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Щербини Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Корота Л. С.,

представника позивача (в режимі відео конференції) адвоката Сечко С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача стягнення сплаченого страхового відшкодування в сумі 23 173 гривні 44 копійки.

На обґрунтування позову зазначив, що 04 грудня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» та ОСОБА_2 було укладено договір-поліс № АК/0872746 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 2121, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

13 липня 2017 року о 08 годині 16 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2121, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на 438 км+300 м автошляху Н-08 Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя допустила зіткнення з автомобілем KIA CEED, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року по справі № 192/1021/17 ОСОБА_1 визнана винуватою за ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля KIA CEED, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована за договором-полісом ОСЦПВВНТЗ №АК3998840 ПрАТ СК «Перша». 05 січня 2018 року ОСОБА_3 , як власнику автомобіля KIA CEED, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 було виплачене страхове відшкодування в розмірі 46 346 гривень 88 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 53562.

Позивач, з посиланням на норми ст. ст. 8,13,27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та на ст. ст. 979, 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України просить суд стягнути з відповідачки 50 % сплаченого страхового відшкодування у зв`язку з тим, що власник застрахованого позивачем транспортного засобу - ОСОБА_2 мав пільги під час укладання договору-полісу як пенсіонер. Тому в силу ст. 38-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у відповідачки виникає обов`язок компенсувати позивачу 50 % виплаченого страхового відшкодування.

Представник позивача адвокат Сечко С. В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив суду, що ОСОБА_2 та Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» укладали договір-поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 2121, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Згідно ст. 13.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_2 під час страхування було надано 50% знижку як пенсіонеру. Він є власником застрахованого транспортного засобу і знижка на відшкодування діє за умови, що він керує автомобілем під час ДТП, а 13 липня 2017 року сталося ДТП, під час якого застрахованим транспортним засобом керувала відповідачка. Тому, відповідно до положень ст. 38-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає, що вона зобов`язана відшкодувати позивачу 50% виплаченого страхованого відшкодування.

Відповідачка ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.132,205) у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала.

З`ясувавши думку представника позивача, суд постановив здійснювати розгляд справи за відсутності належним чином повідомленої відповідачки, оскільки її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Спірні правовідносин сторін регулюються Законами України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а ч.1 ст.1191 Цивільного Кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

У зв`язку зі сплатою страхового відшкодування власнику пошкодженого майна, до позивача, який здійснив цю виплату, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток на відшкодування виплаченого страхового відшкодування.

Судом встановлено, що 04 грудня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» та ОСОБА_2 було укладено договір-поліс № АК/0872746 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 2121, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.73).

Згідно відомостей, які зазначені в договорі-полісі, страхувальником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідно до п. 11 в примітках полісу зазначено номер та серію пенсійного посвідчення страхувальника.

У відповідності до ст.ст. 1 та 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Єдиною формою внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору, є страховий поліс.

Статтею 13 Закону (в редакції на дату укладання договору-полісу) було передбачено, що розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Разом із тим, ст. 38-1 Закону (в редакції на дату укладання договору-полісу) передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Аналіз наведених вище норм закону вказує на те, що кожен, хто керує транспортним засобом та бере участь у дорожньому русі на території України, зобов`язаний застрахувати свою цивільно-правову відповідальність для забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. При цьому обов`язок щодо дотримання існуючих вимог закону при укладенні договору страхування покладено на страховика. У свою чергу на страхувальника при укладенні договору страхування закон покладає обов`язок повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Також необхідно зазначити, що страховику належить право встановлювати розмір страхового платежу включно з правом зменшувати його розмір за умови дотримання вимог, зазначених у ст. 13 Закону, зокрема право зменшити розмір страхового платежу на 50 відсотків власнику транспортного засобу, який є пенсіонером.

Як з`ясовано зі змісту страхового поліса № АК/0872746, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на випадок ДТП застрахована за пільговим порядком укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що передбачений пунктом 13.2 ст. 13 Закону, про що свідчить зазначені в полісі серія та номер його пенсійного посвідчення та знижений розмір страхового платежу.

Також з матеріалів справи з`ясовано, що 13 липня 2017 року о 08 годині 16 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2121, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на 438 км+300 м автошляху Н-08 Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя допустила зіткнення з автомобілем KIA CEED, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року по справі № 192/1021/17, яка набрала законної сиди 29 серпня 2017 року (а.с.74) ОСОБА_1 визнана винуватою за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до платіжного доручення № 53565 від 05 січня 2018 року, позивач здійснив страхове відшкодування на суму 46 346 гривень 88 копійок на ім`я ОСОБА_3 (а.с.112), яка є власником автомобіля KIA CEED, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.53-54).

Згідно Довідки №580333 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.116), вказано, що автомобіль ВАЗ 2121, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 . Інших доказів стосовно власника забезпеченого транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 2121, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , суду не надано. Докази як б свідчили про те, що власником цього автомобіля є ОСОБА_2 , суду не надано, як не надано і відомостей про робочий об`єм його двигуна.

Суд зазначає, що підставою для застосування наслідків порушення пільгових умов страхування, передбачених пунктом 38-1.1 ст. 38-1 Закону є обов`язок страховика надати докази стосовно виконання умов, передбачених ст. 13 цього Закону під час укладання договору-полісу в частині того, що страхувальник має відповідні пільги, забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності.

За клопотанням представника позивача суд тричі відкладав розгляд справи для надання можливості надати додаткові докази, які так і не були надані суду.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ЦПК України позивач зобов`язаний надати суду всі докази разом з позовом, а кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Суд вважає, що неправильне визначення представником страхової компанії під час укладання полісу статусу страхувальника, зокрема того, що він не є власником забезпеченого транспортного засобу, що привело до порушення умов страхування, передбачених пунктом 13.2 ст. 13 цього Закону, не може мати наслідком майнову відповідальність в тій чи іншій мірі за заподіяння збитків у разі настання страхового випадку.

Тому, у зв`язку з тим, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_2 є власником забезпеченого транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 2121, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , а також у зв`язку з ненаданням позивачем доказів про робочий об`єм двигуна цього автомобіля, підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, витрати по сплаті судового збору та інші судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 133, 141-142, 247, 258,259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 65, код ЄДРЮОФОПГФ - 30115243) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення сплаченого страхового відшкодування.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 09 квітня 2021 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина