Справа № 266/250/21
Провадженя№ 2/266/388/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2021 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Пантелєєва Д.Г., розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №1573307 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 29.11.2019 року,
В обгрунтування позовних вимог зазначили наступне.
ТОВ «Авентус Україна» має статус небанківської фінансової установи, внесене до Державного реєстру фінансових установ як фінансова компанія розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №426 від 28.02.2017 року. Товариством отримане свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК №870 від 28.02.2017 року. Товариством також отримана ліцензія на здійснення діяльності з наданням коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг №756 від 28.03.2017 року.
29.11.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір №1573307 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту через інформаційно - телекомунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт товариства або мобільний додаток.
Переказ коштів, здійснено 29.11.2019 року. Шляхом перерахування на банківську картку клієнта НОМЕР_1 відкриту в АТ «ПриватБанк» та вказану відповідачем особисто в заяві на отримання кредиту.
Даний факт перерахування підтверджується Інформаційною довідкою від платіжного провайдера ТОВ ФК «Вей Фор Пей» №4405-ВП від 29.12.2020 року, складеної у відповідності до вимог законодавства та яка містить усі необхідні реквізити, а саме платіжний провайдер має відповідну ліцензію НБУ на здійснення переказів грошових коштів та внесений в Державний реєстр фінансових установ.
Разом з цим, згідно кредитного договору, сторони погодили істотні умови договору, а саме строк договору 30 днів, знижену процентну ставку кредиту 0,54 % від суми позики за кожен день користування позикою (197,10 % річних) у межах строку надання позики та стандартну процентну ставку 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657,00 % річних). У зв`язку з невиконанням умов користування позикою, нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентною ставкою.
Товариство належним чином виконало свої зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору та здійснило перерахунок коштів на вказані відповідачем в заявці реквізити банківської картки, однак відповідачем належним чином не було виконано договірні зобов`язання, а саме не повернуто кошти в строк на умовах, встановлених кредитним договором та не сплачено відсотки.
Таким чином, невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором призводить до порушення прав товариства як кредитора. На підставі чого, вимушені звернутися до суду з даним позовом.
З метою уточнення місця реєстрації відповідача 14.01.2021 року було зроблено запит до відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради.
02.02.2020 року надійшла відповідь на запит суду, з якої вбачається, що відповідач зареєстрований на території Приморського району м. Маріуполя.
Ухвалою судді від 05.02.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
03.03.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено наступне.
Нарахування суми штрафу у розмірі 4464 грн., за період з 30.01.2020 року по 29.02.2020 року вважає безпідставним з наступних підстав. Вважає, що до вимог про стягнення неустойки підлягає застосуванню ЗУ від 14.10.2014 року, який набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилась антитерористична операція. Банки та інші установи а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно копії паспорту ОСОБА_1 , зареєстрований та постійно проживає у м. Маріуполі. Оскільки на теперішній час м. Маріуполь згідно затвердженого переліку є територією, де проводилася антитерористична операція, то визначені ЗУ Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача і звільняє його від обов`язку по оплаті штрафів на користь ТОВ «Авентус України». Як вбачається з п.1.2 договору №1573307 від 29.11.2019 року про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, позика видається строком на 30 днів. Таким чином, дата повернення позики 29.12.2019 року. У даному випадку штраф нарахований після спливу дати повернення позики, після 29.12.2019 року. Отже, враховуючи правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по цивільній справі №202/4494/16-ц, відсутні правові підстави для стягнення штрафу, тому просив відмовити у позовних вимогах про стягнення штрафу у розміоі 4464,00 грн.
Щодо стягнення з нього суми сплаченого судового збору зазначив, що відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
10.03.2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне.
Що стосується твердження відповідача, що ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичних дій» від 02.09.2014 року №1669-VII, звільняє його від обов`язку по оплаті штрафів за невиконання умов кредитного договору є хибни. Відповідно до ст.11 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичних дій», Закон набрав чинності з дня наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції. Крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього закону. Дія цього закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після її завершення. Відповідно до Указу Президента «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей» від 30.04.2018 року №116/2018, завершується період проведення антитерористичної операції і починається операція Об`єднаних сил із забезпеченням національної безпеки і оборони. Таким чином, Президент офіційно оголосив про завершення АТО з 30.04.2018 року, а отже враховуючи вищевикладене з 30.10.2018 року норми на які посилається відповідач, що звільняють його від обов`язку по сплаті штрафів втратили чинність, а тому не поширюються на договір укладений з відповідачем 29.11.2019 року. Окрім того, позивач вважає, що відповідачем не правильно трактуються норми матеріального права щодо даних кредитних правовідносин та помилково зроблено висновок, що нарахування процентів та штрафів після 29.12.2019 року є безпідставними. Так, укладаючи кредитний договір №1573307 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 29.11.2019 року сторони, передбачили наступне - процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить : 1.3.1 знижена процентна ставка становить 0,54 % від суми позики за кожен день користування позикою (197,10% річних) у межах строку надання позики, зазначеного у пункті 1.2 цього договору; 1.3.2 стандартна процентна ставка становить 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних). Відповідачем дійсно було сплачено кошти 27.12.2019 року у сумі 1879,20 грн., але з метою продовження терміну дії кредитного договору згідно його умов, а отже з 27.12.2019 року згідно умов договору, нарахування процентів здійснювалося за стандартною ставкою 1,80 %. Крім того, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Товариством в період дії карантину не здійснювалось нарахування відповідачу неустойки (штрафів, пені), що вбачається згідно розрахунку заборгованості доданого до позовної заяви. Отже, нарахування за кредитним договором здійснювалося з вимогами чинного законодавства та відповідно до умов кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідач відзив на позов до суду надіслав, однак з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов ТОВ «Авентус Україна» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Так, на підставі розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.03.2017 року за №756, ТОВ «Авентус Україна» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів).
Відповідно до п. 1.3 та підпунктів до нього, сторони погодили фіксовану проценту ставку за користування позикою, а саме: знижену процентну ставку - 0,54 % від суми позики за кожен день користування позикою (197,10% річних) у межах строку надання позики, зазначеного у пункті 1.2 цього договору та стандартну процентну ставку - 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних). При цьому, визначено, що стандартна процента ставка застосовується згідно з пунктами 1.7,3.4,3.6.2 договору.
Згідно вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».
В статті 525 ЦК України зазначено, що одностороння відмова від зобов`язання недопустима.
Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Що стосується вимог ТОВ «Авентус Україна» в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, то ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню і тому суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно пункту 1.3.3 стандартна процента ставка застосовується згідно з пунктами 1.7,3.4,3.6.2 договору.
Зі змісту п.1.6 договору випливає, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою.
З п.1.7 договору вбачається, що після вчинення клієнтом дій згідно з п. 1.6 цього договору, та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 грн., товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно пунктом 1.6 цього договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається у особистому кабінеті клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року № 14-10цс/18 (справа № 444/9519/12), припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.
Так, частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто формулювання статті 625 ЦК України щодо тісного зв`язку між нарахуванням процентів та застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, адже за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Наведене дає підстави для висновку, що проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, що у свою чергу узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах по справах № 6-49цс12 від 06 червня 2012 року, № 6-38цс11 від 24 жовтня 2011 року та № 6-42цс11 від 17 жовтня 2011 року.
При цьому, в даному випадку, оскільки відповідачем здійснено платіж на користь позивача, тому у відповідності до умов договору №1573307, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою, а товариством в свою чергу продовжено строк користування позикою та встановлено новий строк користування позикою, який обчислюється з дня наступного за днем вчинення клієнтом платежу, тобто з 28.12.2019 року та дорівнює 30 днів.
Отже, враховуючи вищезазначене, відповідачу повинні були бути нараховуватись проценти (відсотки) за користування позикою з 28.12.2019 року по 26.01.2020 року за стандартною процентною ставкою, яка становить 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою.
Беручи до уваги вищевикладене, з огляду на те, що зі спливом визначеного договором строку кредитування припинилося право позивача нараховувати визначені умовами договору проценти за користування позикою, то їх нарахування після 26.01.2020 року є безпідставним.
Що стосується вимог ТОВ «Авентус Україна» в частині стягнення штрафних санкцій (штрафу), то в цій частині позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Згідно з вимогами ст. 2 вказаного Закону України на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
На час розгляду справи в суді Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнятий.
Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь.
Так, враховуючи, що місцем реєстрації, проживання відповідача в АДРЕСА_1 , стягнення заборгованості, яка складається з 4464 грн. нарахованого штрафу за кредитним договором №1573307 від 29.11.2019 року, укладеним з ОСОБА_1 є неправомірним, тому дані вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 530, 625, 1048, 1049, 1050, 1056-1, 1054, 1055 ЦК України, ч. 1, 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст. ст. 12,13, 141, 259, 263-268, 273-274 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №1573307 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 29.11.2019 року - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 09 квітня 2021 року.

Суддя Д.Г. Пантелєєв