Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1210/20
Провадження № 2-з/711/39/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Кондрацької Н.М.

при секретарі - Мелещенко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси заяву адвоката Кожем`як Марини Олегівни, яка діє в інтересах відповідачки ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Придніпровського районного суд м. Черкаси від 17.02.2021 задоволено заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кожем`як М.О про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.05.2020 у справі за позовом представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Господарка 1» Харченка Олега Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження на 18.03.2021.

Між тим, 31.03.2021, адвокат Кожем`як М.О., яка діє в інтересах відповідачки ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову. Свою заяву мотивує тим, що на підставі заочного рішення від 20.05.2020 було видано виконавчі листи та відкрито виконавчі провадження ВП № 63609683 та ВП № 63609750 у Придніпровському відділі державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно постанови Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.12.2020 № 63609683 з пенсії ОСОБА_1 проводяться утримання в розмірі 20 % щомісячно пропорційно до повного погашення боргу. Відповідно до довідки про доходи вона є пенсіонером і отримує пенсію у розмірі 2100 грн. щомісячно. Ці кошти надходять на карту у Приватбанку, як наразі заблокована і вона не має змоги користуватися власними коштами. Оскільки ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.02.2021 задоволено заяву про перегляд заочного рішення від 20.05.2020, скасовано його та призначено справу до розгляду, спір по суті ще не розглянуто, тож вважає за необхідне звернутися до суду із заявою про забезпечення позову для зупинення стягнення з вказаними вище виконавчими провадженнями до вирішення справи по суті, так як відповідач повністю не визнає позовні вимоги.

Враховуючи викладене вище, позивач просить зупинити стягнення, яке здійснюється Придніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі виконавчого листа № 711/1210/20 від 20.05.2020, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Господарка 1» заборгованості за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території в розмірі 1294,64 грн., 3% річних - 37,37 грн., інфляційних - 39,82 грн., заборгованості за утеплення будинку - 2378,70 грн., а всього на загальну суму 3750 грн. 53 коп., та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3935,83 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Судове засідання щодо вирішення питання про забезпечення позову проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

У відповідності до вимог ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

До того ж, як зазначено у постанові ВС від 17.10.2018 року, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

До того ж, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову. Позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову та матеріалів цивільної справи № 711/1210/20, відповідач не оскаржує виконавчий документ, на підставі якого органам державної виконавчої служби проводиться стягнення, як вказано у п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, а в провадженні суду на розгляді знаходиться справа про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги після задоволення заяви про перегляд заочного рішення від 20.05.2020, на підставі яких було видано виконавчі документи.

Як визначено ч. 2. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Тож, заявником не наведено жодних підстав, які б свідчили, що не вжиття відповідних /заходів забезпечення позову, може утруднити чи взагалі унеможливити виконання судового рішення, доводи заяви зводяться виключно до незгоди відповідача з діями та рішеннями державного виконавця, які проводяться ним у виконавчих провадженнях відкритих на виконання рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає дану заяву безпідставною, необґрунтованою та приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову згідно чинного законодавства, а відповідно - про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На думку суду, таке рішення суду відповідає висновкам Верховного Суду, що викладені у постанові від 17.10.2018 року по справі № 183/5864/17-ц.

Одночасно суд роз`яснює, що відмова не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Крім того, суд роз`яснює відповідачці, що в разі, якщо вона вважає, що діями державного виконавця порушено її права та свободи, вона має право звернутися за захистом своїх прав до суду згідно Розділу VII ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні адвоката Кожем`як Марини Олегівни, яка діє в інтересах відповідачки ОСОБА_1 про забезпечення позовувідмовити.

Відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017, апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до або через відповідні суди.

Головуючий: Н. М. Кондрацька