Справа № 177/1384/20
Провадження № 2/177/172/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 квітня 2021 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Зборівської І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В:

26.10.2020 позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши який просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказував, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований, але не проживає його син ОСОБА_2 . Реєстрація відповідач у його квартирі створює йому перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні власністю, у зв`язку з чим він звертався до відповідача з заявою про досудове врегулювання спору, однак останній з реєстрації в його квартирі в добровільному порядку не знявся, у зв`язку з чим, він звернувся до суду.

Позивач та його представник в судове засідання 02.04.2021 не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, в попередніх судових засіданнях, уточнюючи обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що відповідач не проживає у належній йому квартирі з 2019 року, комунальні послуги не сплачує, фактично проживає разом з сім`єю у власному житлі за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначав, що на даний час у його квартирі фактично проживає його донька, яка сплачує комунальні послуги та якій він бажає подарувати вказану квартиру, а тому реєстрація в ній відповідача порушує його право власності.

Відповідачем по справі було подано відзив на позов, в якому він просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Однак, 02.04.2021 відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача, через канцелярію суду подано заяву в якій останній просить розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності відповідача. Крім того, зазначив про визнання позовних вимог позивача та відсутність заперечень проти їх задоволення.

У зв`язку з неявкою в судовезасіданнівсіхосіб, якіберуть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогоюзвукозаписувальноготехнічногозасобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, встановивши правовідносини, які існують між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Право власності на вказану квартиру ОСОБА_1 набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАЕ №835184, виданого 24.07.2014(а.с. 5-10).

У вказаній квартирі з 16.02.2007 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою виконкому Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 1255/9/02-19 від 14.09.2020 та актом комісії у складі депутата Новопільської сільської ради ОСОБА_4 та мешканців будинку під АДРЕСА_3 . ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , складеного 09.09.2020, відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з вересня 2019 року (а.с. 13-14).

Копією повідомлення, направленого позивачем 29.09.2020 за місцем фактичного проживання відповідача - АДРЕСА_2 та отриманого відповідачем 01.10.2020, підтверджується факт наміру позивача щодо досудового врегулювання спору ( а.с.11-12).

Як вказував позивач, та не спростовано відповідачем, реєстрація у квартирі позивача порушує його право власності, оскільки він як власник квартири позбавлений права вільно розпоряджатися своїм майном, а саме подарувати його своїй доньці, а також змушений нести тягар комунальних витрат нарахований на відповідача.

При цьому, відповідач має власне житло, а саме квартиру АДРЕСА_4 , де проживає разом з сім`єю, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири 04.10.2019 та витягом з реєстру прав на нерухоме майно, де власником квартири вказана його дружина, однак квартира придбана в період їх шлюбу та за його згодою і є їх спільною сумісною власністю (а.с. 55-63, 67). Будь-яких доказів поважності причин не проживання відповідача у квартирі позивача, суду не надано, відповідач позов визнав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспроюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 частини 3 статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, іншихосіб.

Згіднозі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 206 ЦК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Оскільки відповідач, який зареєстрований у вказаній квартирі, як член сім`ї позивача - син, більше одного року не проживає у вказаній квартирі, власником якої є позивач, без поважних причин, доказів протилежного суду не надано, зазначені обставини відповідачем не спростовані та знайшли своє підтвердження шляхом визнання позовних вимог відповідачем, тому з метою захисту прав позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5 .

Оскільки позов позивача задоволено, ним при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с. 2), відповідач визнав позов вже після початку розгляду справи по суті, а тому керуючись ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 4-5, 13, 76, 81, 89, 258-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 ), таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок, в рахунок відшкодування судового збору сплаченого при поданні позову до суду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя М.В. Березюк