Справа №: 343/232/21
Провадження №: 2/0343/242/21
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 квітня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить ухвалити рішення, яким:

визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , який належить йому на праві приватної власності.

Свої вимоги мотивує тим, що він, ОСОБА_1 , є єдиним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Домоволодіння за вказаною адресою розташоване на земельній ділянці площею 0,2500 га, відповідним кадастровим номером, яка теж належить йому на праві приватної власності.

Згідно з будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 постійно зареєстрований та проживає він, а також постійно зареєстрований його син, ОСОБА_2 , відповідач по справі.

З цієї будинкової книги вбачається, що син ОСОБА_2 був прописаний у житловому будинку за вказаною адресою з 20.08.2010 року, а згодом у зв`язку з втратою паспорта та виготовленням нового паспорта перепрописаний в цьому житловому будинку з 14.02.2014 року.

Однак син ОСОБА_2 жодного дня за вказаною адресою не проживав. Він лише формально зареєструвався в належному йому на праві власності житловому будинку, наміру проживати в ньому не мав. Фактично він продовжував постійно проживати разом із своєю матір`ю, а його колишньою дружиною, по АДРЕСА_2 . На даний час відповідач і за цією адресою не проживає, місце його перебування йому не відоме.

Відповідач ніколи не цікавився його житловим будинком, ніякої участі в його утриманні не бере і не брав, не сплачував і не сплачує комунальних платежів, в його житловому будинку ніколи не було його особистих речей .

Жодних перешкод в користуванні жилим приміщенням він не чинив.

Факт реєстрації відповідача в його будинку порушує його право на вільне розпорядження належним йому майном. На даний час він має намір відчужити дане домоволодіння і купити його бажає ОСОБА_3 .

Проте, через формальну реєстрацію відповідача, укласти договір купівлі-продажу домоволодіння не може.

Вважаю, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, понад десять років, без поважних причин відсутністю за місцем реєстрації, не проживанням жодного дня в його житловому будинку з моменту реєстрації ( прописки) в ньому. Оскільки добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, а це створює йому перешкоди у здійсненні права розпорядження своїм майном, за захистом порушеного права він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання на неодноразові виклики не з`явився, причину своєї неявки суд не повідомив, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання повідомлений, у встановленому Законом порядку, про що свідчать: рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.19), рекомендоване повідомлення про виклик в судове засідання , яке повернулось в Долинський районний суд з відміткою: адресат відмовився (а.с.25-27), оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. про виклик в судове засідання (а.с.18,23,24,31). Від нього не поступив відзив на позов.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Ч.ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках або порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог ч.4 ст.156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Права власника будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Ст.72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У відповідності до ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права

власності та інших речових прав" - члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.03.2007 року по справі №2-368/2007 ( а.с.6), та копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер витягу:14193239 від 11.04.2007, свідчать про те, що позивачу ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності: рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.03.2007 року в справі №2-368/2007 рік (а.с.7).

Згідно копії Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 (а.с.8-10) за вищезазначеною адресою прописані позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 .

Акт обстеження від 09.02.2021 року (а.с.12) свідчить про те, що гр. ОСОБА_2 в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 ніколи не проживав і не проживає в даний час (а.с.12).

Отже, судом встановлено, що позивач є власником майна будинковолодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 і в силу ст.391 ЦК України, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно постанови ВСУ від 16 листопада 2016 р. у справі № 6-709цс16, згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Позивач на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратили право користування.

Відповідач не бажає добровільно знятись з реєстраційного обліку, що створює для позивача незручності у реалізації права власності та користуванні будинковолодінням.

Суд вважає, що формальна реєстрація відповідача у будинковолодінні, яке належить позивачу на праві власності , порушує права останнього, оскільки перешкоджає здійсненню ним права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності.

Постановою Верховної Ради України № 807-IX від 17 липня 2020 року в Івано-Франківській області ліквідовано Долинський район, тією ж постановою утворено Калуський район до складу якого увійшла територія ліквідованого Долинського району.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в будинковолодінні, яке розташована за адресою: АДРЕСА_1 більше одного року без поважних причин, не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинковолодіння та не приймає участі у спільному побуті, а його реєстрація у будинковолодінні перешкоджає позивачу у здійсненні права власності, так як він не може розпорядитися належним на праві власності майном на власний розсуд тільки через те, що за реєстрацією у належному йому будинковолодіння значиться відповідач. Дана обставина відповідачем не спростована, доказів поважності не проживання в будинковолодінні чи наявності іншої домовленості між ним і власником, відповідачем не представлено, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування даним будинковолодінням.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі ст. 41 Конституції України,ст.72 ЖК України, ст.ст. 391,405 ЦК України, ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, керуючись ст.ст. 12, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задоволити .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування будинковолодінням, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє постійне місце реєстрації: АДРЕСА_3 житель АДРЕСА_4 .

Суддя Долинського районного суду В.А.Тураш