АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2021 року

м. Чернівці

Справа № 727/10200/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Литвинюк І.М., Половінкіної Н.Ю.

секретар Паучек І.І.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 січня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Смотрицький В.Г.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 3000 гривень щомісячно до припинення навчання або до досягнення ним двадцяти трьох річного віку.

Посилався на те, що його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірвано 18 червня 2003 року.

Вказував, що в 2020 році він поступив і на даний час навчається в Подільському державному аграрно - технічному університеті на денній формі навчання. Загальна вартість освітньої послуги становить 21900 гривень, відповідно до договору про оплату освітньої послуги № 299 від 21 вересня 2020 року. Розрахунки здійснюються поетапно, розмір плати за один навчальний рік складає 10950 гривень. Дану оплату здійснила матір - ОСОБА_3 , однак за своїм матеріальним становищем не має змоги надавати матеріальну допомогу на період навчання та утримувати його.

Також вказував, що окрім вартості навчання несе також інші витрати пов`язані з утриманням гуртожитку, придбанням навчально - методичних посібників, підручників, продуктів харчування тощо.

Зазначав, що відповідач ніколи не брав участі у його вихованні, коштів на його утримання та на навчання не надавав і надавати в добровільному порядку відмовляється. Відповідач працює, але офіційно не працевлаштований.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 січня 2021 року позов задоволено частково.

Cтягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 1300 гривень щомісячно, починаючи з 02 грудня 2020 року і до 30 червня 2022 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач є працездатною особою та за законом зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина, оскільки він продовжує навчання на денній формі, не працює, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 з 2020 року навчається в Подільському державному аграрно - технічному університеті денної форми навчання на договірних умовах, що підтверджується договором про надання освітніх послуг від 21 вересня 2020 року №299 (а.с.11-12) та довідкою від 21 вересня 2020 року за №592 (а.с.10). Позивач ніде не працює.

Відповідно до умов договору термін закінчення навчання 30 червня 2022 року.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Відповідач є працездатною особою.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови.

Згідно з частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Згідно частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Такий правовий висновок Верховний Суд виклав в постановах від 05 лютого 2020 року у справі № 461/6882/16-ц та від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Стаття 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, оскільки останній потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням в університеті, а отже існують правові підстави для стягнення з нього аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд правомірно виходив з реальної можливості відповідача ОСОБА_2 сплачувати щомісячно аліменти на утримання сина в розмірі 1300 гривень. При цьому суд врахував матеріальний, сімейний стан відповідача.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав в постанові від 07 грудня 2020 року у справі 761/23308/19.

Разом з тим, позивач не надав доказів того, що відповідач може надавати допомогу в більшому розмірі, ніж визначений судом. Доводи апелянта, що судом першої інстанції не повно встановлені всі обставини справи, є безпідставними.

Однак помилковим є висновок суду про необхідність стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 з 02 грудня 2020 року до 30 червня 2022 року включно, тобто на період навчання.

Вказаний висновок не відповідає вимогам частин 1, 2 статті 199 СК України.

Зокрема, суд не врахував, що аліменти стягуються на період навчання, проте ОСОБА_1 може перестати навчатися в будь - який час.

Щодо інших аргументів апеляційної скарги

Колегія суддів вважає помилковим аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач має у власності квартиру та транспортний засіб, оскільки це є лише припущеннями позивача, а відповідно до положень частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Безпідставним також є аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не правильно визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина. Зокрема, позивач не надав доказів, що відповідач може в більшому розмірі сплачувати аліменти, ніж визначено судом.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням матеріального та процесуального права, а тому його слід змінити.

Зокрема в абзаці другому резолютивної частини рішення слова та цифри «починаючи з 02 грудня 2020 року і до 30 червня 2022 року включно» слід замінити словами «починаючи з 02 грудня 2020 року на період його навчання, але не більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох років». В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 січня 2021 року змінити.

В абзаці другому резолютивної частини рішення слова та цифри «починаючи з 02 грудня 2020 року і до 30 червня 2022 року включно» замінити словами «починаючи з 02 грудня 2020 року на період його навчання, але не більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох років».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 8 квітня 2021 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: І.М. Литвинюк

Н.Ю. Половінкіна