Провадження №: 2/755/6429/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., за участі секретаря Бурячек О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва клопотання про надання подружжю строку для примирення, яке заявлене в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

06 листопада 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження по цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

06 січня 2021 року, 04 лютого 2021 року та 01 березня 2021 року відповідача звертався до суду із заявою про зупинення провадження у цивільній справі та надати подружжю строк на примирення шість місяців.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та відмовити у задоволенні заяви відповідача про надання подружжю строку на примирення, пояснила, що з 01 грудня 2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу, мають двох спільних дітей, які на даний час досягли повноліття, звернення з цим позовом до суду є свідомим та виваженим кроком для позивача, оскільки спільне життя з відповідачем припинено через розбіжність поглядів на життя та несумісність характерів, вони стали чужими людьми одне для одного, не мають спільних інтересів , відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сім`ї та вирішення побутових питань, не переймається іншими проблемами членів родини, тому зважаючи на тривалість спільного життя у подружжя було більш ніж достатньо часу примиритись між собою та з`ясувати можливість подальшого перебування у шлюбі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши думку позивача, оцінивши наведені сторонами доводи та заперечення щодо підстав для визначення подружжю строку для примирення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст.111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та

надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду.

Виходячи з положень ч.7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення. (п.4 ч.1 ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України)

Отже, у разі, якщо суд приходить до висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, він відповідно до імперативної вказівки п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі. Строк, на який зупинено провадження судом першої інстанції, не перевищує загальний строк, встановлений ч.7 ст.240 ЦПК України.

При вирішення питання щодо підстав для надання сторонам строку на примирення, суд враховує, що сторони у справі є дорослими свідомими людьми, приймають виважені та обдумані рішення, перебувають у зареєстрованому шлюбі протягом тривалого часу, неповнолітніх дітей на утриманні не мають, при цьому відповідач, заявляючи клопотання про надання строку на примирення, обмежився формальними викладенням обставин щодо несвоєчасного отримання процесуальних документів та викликів до суду, не висловивши своєї позиції щодо підстав позову та обставин, які мають бути враховані судом при вирішення питання для надання строку для примирення.

За наведених обставин, враховуючи позицію позивача, яка категорично заперечує щодо надання строку для примирення, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем підстав для вжиття судом заходів для примирення подружжжя, тому відмовляє у задоволенні клопотання про зупинення провадження у цивільній справи та надання строку на примирення подружжя.

Враховуючи викладене та керуючись ч.7 ст. 240, ст. 353 Цивільного процесуального кодексу України, - суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання подружжю строку для примирення.

Ухвала оскарження окремо від рішення не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України)

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернетhttp://dn.ki.court.gov.ua.

С у д д я