Постанова

Іменем України

02 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 752/21917/16-ц

провадження № 61-16641св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року у складі судді Чередніченко Н. П. та постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Фінагеєва В. О., Кашперської Т. Ц., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом

до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 12 березня 2008 року між Відкритим акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укргазбанк»), правонаступником якого

є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір

№ 150-Ф/08, згідно з яким відповідачу надано кредит шляхом відкриття

не відновлювальної відкличної лінії на споживчі потреби з лімітом кредитування 160 000,00 дол. США на термін з 12 березня 2008 року по 11 березня 2028 року,

зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,5 % річних.

Відповідач свої зобов`язання по виплаті кредиту за умовами договору належним чином не виконує, внаслідок чого, станом на 09 липня 2015 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по сплаті кредиту за кредитним договором № 150-Ф/08 від 12 березня 2008 року в сумі 106 519,97 дол. США

та 12 627,25 грн, яка складається із: 100 012,33 дол. США - загальна сума заборгованості по кредиту строкова, 1 335,78 дол. США - заборгованість

за процентами поточна, 5 171,86 дол. США - прострочена заборгованість

за процентами, а також 12 627,25 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав

та просить суд стягнути вказану суму заборгованості та пені з відповідача

в примусовому порядку, а також судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість

за договором від 12 березня 2008 року № 150-Ф/08 в сумі 106 519,97 дол. США, яка складається із: 100 012,33 дол. США - загальна сума заборгованості

за кредитом строкова, 1 335,78 дол. США - заборгованість за процентами поточна, 5 171,86 дол. США - заборгованість за процентами прострочена,

а також пеню в сумі - 12 627,25 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, підписавши кредитний договір та отримавши кредитні кошти, належним чином не виконала взятих

на себе зобов`язань, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка стороною відповідача будь-якими доказами спростована не була, а тому позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості є обґрунтованими та доведеними,

в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року скасовано, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість

за кредитним договором від 12 березня 2008 року № 150-Ф/08 у розмірі 106 519,97 дол. США, з яких: загальна сума заборгованості за кредитом строкова - 100 012,33 дол. США; заборгованість за процентами поточна -

1 335,78 дол. США; заборгованість за процентами прострочена -

5 171,86 дол. США, а також пеню за несвоєчасну сплату процентів - 12 627,25 грн та судовий збір.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та не повідомлено ОСОБА_1 чи її представника під розписку про розгляд справи, призначений на 14 лютого 2020 року, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав порушення судом процесуального права з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд

до суду першої інстанції.

Посилаються на те, що на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Також суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункти 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Доводи інших учасників справи

У січні 2021 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало до Верховного Суду відзив

на касаційну скаргу, у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення. Указувало, що суди попередніх інстанцій дослідивши належним чином докази по справі, зробили обґрунтований висновок про стягнення

з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, а доводи касаційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалами Верховного Суду від 17 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 752/21917/16-ц, витребувано її Голосіївського районного суду міста Києва та зупинено виконання постанови Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

12 березня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого

є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір

№ 150-Ф/08, згідно з яким банк надав позичальнику кредит в сумі

166 000,00 дол. США на строк з 12 березня 2008 року по 11 березня 2028 року або по день, визначений в пункті 3.3.11 цього договору, зі сплатою процентів

за користування кредитом, виходячи з 12,5 % річних.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 12 березня 2008 року № 150-Ф/08 становить 106 519,97 дол. США, з яких: загальна сума заборгованості за кредитом строкова - 100 012,33 дол. США; заборгованість за процентами поточна - 1 335,78 дол. США; заборгованість за процентами прострочена - 5 171,86 дол. США; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 12 627,25 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі

та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судами встановлено у даній справі, що ОСОБА_1 (боржник) отримала кошти від ПАТ АБ «Укргазбанк» (кредитор) та зобов`язалася повернути дані кошти у встановлений договором строк зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Станом на день звернення банку до суду з позовною заявою виконання умов договору було порушене, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. Таким чином, мало місце порушення виконання зобов`язання щодо повернення коштів за кредитним договором, оскільки за умовами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про стягнення боргу з позичальника за кредитним договором від 12 березня 2008 року № 150-Ф/08.

Доводи касаційної скарги про те, що сума заборгованості встановлена

на підставі недопустимих доказів - розрахунку банку, не заслуговують на увагу, оскільки чинне законодавство не містить вимог щодо засобів доказування,

за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. При цьому заявник не надав свого розрахунку, чи інших доказів, які б давали суду підстави для встановлення іншого розміру заборгованості, отже, відповідачем не спростований факт наявності та розміру заборгованості. Крім того, відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу збір

і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони, а суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що суди попередніх інстанцій необґрунтовано відхилили клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи, є безпідставними, оскільки, відповідно до статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Проте за обставинами справи судом не встановлено сукупність таких умов, які

б давали підставу для призначення експертизи.

У справі наявний розрахунок заборгованості, наданий стороною позивача, який містить зрозумілі розрахунки по відповідним періодам нарахувань, що дає можливість суду перевірити їх простим математичним шляхом.

Тому доводи касаційної скарги в частині щодо непризначення судом судово-економічної експертизи у справі Верховний Суд оцінює критично, при цьому врахувавши, що розрахунок, наявний у справі можливо перевірити застосовуючи математичні дії, стороною відповідача не надано доказів або обґрунтованих заперечень, які б давали підстави для висновку, про неправильність здійсненого стороною позивача розрахунку.

Інші доводи касаційної скарги, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі

на рішення суду першої інстанції, переважно зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на докази,

що були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції,

та спрямовані на переоцінку доказів у справі, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду

та не свідчать про порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою,

а тому підлягає залишенню без задоволення, а додаткова постанова суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку

з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Щодо зупинення виконання рішення

Відповідно до частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції

у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою судді Верховного Суду від 17 грудня 2020 року зупинено виконання постанови Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року до закінчення касаційного провадження у справі, тому виконання рішення на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська