_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/7070/21
Провадження № 2/947/2111/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі -Шпак К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2021 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 22.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1201, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилась дитина, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, примирення та збереження шлюбу неможливі, у зв`язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2021 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 12.03.2021 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідач правом на надання відзиву не скористався.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала письмову заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила шлюб розірвати, справу розглянути за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, якою не заперечував проти розірвання шлюбу, справу розглянути за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України - учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, та письмові заяви сторін, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України та ОСОБА_1 /до шлюбу - « ОСОБА_1 »/ ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка Російської Федерації, 22.09.2009 року уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1201, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 22.09.2009 року /а.с.9/.

Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилась дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано 02.04.2010 року серія НОМЕР_2 , батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.8/.

Відповідно посвідки на постійне проживання від 14.11.2011 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою Росії, приїхала до України у 2010 році та зареєстрована з 23.11.2011 року за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.4/.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 56 Закону України «Про міжнародне приватне право», форма та порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається правом України.

Статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно п. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначається правовий статус та закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців.

У ст.18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено права у шлюбних і сімейних відносинах», зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України.

Згідно рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, Верховний Суд України зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на території України, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України. На час розгляду даної справи судом - це норми ст.ст.27,28 ЦПК України в новій редакції 2017 року.

Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

На підставі ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, втрачено почуття любові та довіри, спору щодо поділу спільного майна не існує.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 81,89, 211,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.13,56, 104, 105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 / до шлюбу - « ОСОБА_1 »/, ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою Російської Федерації та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином України, зареєстрований 22.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1201, які від шлюбу мають дитину - розірвати.

Шлюб між ОСОБА_1 / до шлюбу - « ОСОБА_1 »/, громадянкою Російської Федерації та ОСОБА_2 , громадянином України, вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.04.2021 року.

Суддя Гниличенко М. В.