Номер провадження: 22-ц/813/2419/21
Номер справи місцевого суду: 522/6163/18
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/6163/18

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/2419/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Дерезюк В.В.

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідачі 1) ОСОБА_2 , 2) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш двір»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш двір» про визнання договору дійсним та визнання права власності, за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Домусчі Л. В. 26 листопада 2018 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати дійсним укладений між нею та ОСОБА_2 01.02.2018 року договір купівлі-продажу допоміжного приміщення, загальною площею - 74,4 кв. м., розташованого у напівпідвальному поверсі будинку за адресою - АДРЕСА_1 ; 2) визнати за нею право власності на допоміжне приміщення, загальною площею - 74,4 кв. м., розташоване у напівпідвальному поверсі будинку за адресою - АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що 01.02.2018 року між нею та ОСОБА_2 був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу підвального приміщення. Згідно договору сторони домовилися у строк до 07.08.2018 року нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу. ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Договір сторонами повністю виконано (Т. 1, а. с. 3 - 4).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2018 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСББ «Наш двір» (Т. 1, а. с. 77 78).

2.2 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року вищевказаний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано дійсним договір від 01.02.2018 року купівлі-продажу нерухомого майна - допоміжного приміщення, загальною площею - 74,4 кв. м., розташованого у напівпідвальному поверсі багатоквартирного будинку за адресою - АДРЕСА_1 , укладений між ОСББ «Наш двір», в особі ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 ..

Визнано за ОСОБА_1 право власності на допоміжне приміщення, загальною площею - 74,4 кв. м., розташоване у напівпідвальному поверсі багатоквартирного будинку за адресою - АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що підвальне приміщення є допоміжним приміщенням у житловому будинку, який знаходиться на балансі ОСББ «Наш двір». ОСББ «Наш двір», в особі ОСОБА_2 , 01.02.2018 року продало підвальне приміщення за договором купівлі-продажу, укладеному у простій письмовій формі ОСОБА_1 та зобов`язалося у строк до - 07.02.2018 року нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу підвального приміщення. Договір сторонами виконано. Відповідач безповоротно ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Докази не проведення оплати відсутні. До укладених до 01.01.2013 року правочинів не розповсюджуються вимоги законодавства про те, що правочин який підлягає державній реєстрації є укладеним з дня його державної реєстрації (Т. 1 а. с. 83 87).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Департамент комунальної власності Одеської міської ради, як особа, яка не приймала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про права та інтереси територіальної громади м. Одеси, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 93 - 97).

2.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує, на те що: 1) нежитлові приміщення, загальною площею - 74,4 кв.м., що розташовані у напівпідвальному поверсі багатоквартирного будинку за адресою - АДРЕСА_1 , є власністю територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, управлінням яким здійснює Департамент комунальної власності Одеської міської ради, починаючи з 07.08.1948 року, що підтверджується рішенням виконкому Сталінської райради депутатів трудящих від 07.08.1948 р. №1511, що у подальшому було закріплено у постанові КМУ від 05.11.1911 року; 2) Одеською міською радою рішення про відчуження вказаних нежитлових приміщень не приймалось; 3) рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року у справі № 522/17487/16-ц, яким було встановлено, що підвальне приміщення є допоміжним приміщенням і належить на праві спільної сумісної власності мешканцям житлового будинку за адресою - АДРЕСА_1 , на момент розгляду даної справи переглядалося Верховним Судом. Виконання вказаного рішення було зупинено Верховним Судом. Таким чином, припинення права комунальної власності на спірне підвальне приміщення не відбулося, оскільки остаточного рішення судом не було ухвалено (Т. 1, а. с. 93 97).

2.5 Узагальнені доводи інших учасників справи в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що: 1) апелянтом не надано завірену належним чином копію рішення виконкому Сталінської райради депутатів трудящих від 07.08.1948 р. №1511 та копію постанови КМУ від 05.11.1911 року; 2) відсутність державної реєстрації права комунальної власності на спірне приміщення виключає набуття права власності на нього; 3) на підставі розпорядження Одеського міського голови від 25.11.2003 року № 1452-01р «Про передачу будинків на баланс об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків» визначено КП ДЕЗ «Фонтанське» передати з балансу, за актом приймання передачі, жилий будинок по АДРЕСА_1 на баланс ОСББ «Наш двір»; 4) відповідно до висновку про призначення підвалу будинку АДРЕСА_1 та його технічний стан, спірне підвальне приміщення відноситься до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку, тобто є спільною власністю мешканців будинку (Т. 1, а. с. 149 - 151).

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що: 1) апелянтом не надано підтверджень наявності права власності на спірне приміщення; 2) апелянтом не надано завірену належним чином копію рішення виконкому Сталінської райради депутатів трудящих від 07.08.1948 р. №1511 та копію постанови КМУ від 05.11.1911 року; 3) спірне підвальне приміщення відноситься до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку, тобто є спільною власністю мешканців будинку; 4) 01.02.2018 року між нею та мешканцями будинку в особі ОСОБА_2 був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу підвального приміщення (Т. 1, а. с. 186 - 188).

2.6 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.03.2019 року апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 26 листопада 2018 року залишено без руху (Т. 1, а. с. 105).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.07.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 26 листопада 2018 року (Т. 1, а. с. 127 - 128).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.07.2019 року призначено розгляд справи у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 1, а. с. 132).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року було зупинено апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш двір» про визнання договору дійсним та визнання права власності до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради про припинення права власності (Справа №522/17487/16-ц) (Т. 1, а. с. 197 - 201).

14 січня 2020 року надійшло клопотання від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш двір» - адвоката Реви Дмитра Сергійовича про відновлення провадження у справі. Представник ОСОБА_8 посилається на те, що 15 жовтня 2019 року було постановлено рішення у справі №522/17487/16-ц. Рішення набрало законної сили. Апеляційної скарги на вказане рішення не подавалось. У зв`язку з викладеним просив поновити провадження у справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.01.2020 року відновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш двір» про визнання договору дійсним та визнання права власності, за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 26 листопада 2018 року (Т. 1, а. с. 208 - 209).

24.09.2020 року від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш двір» - адвоката Рева Дмитра Сергійовича надійшло клопотання про закриття провадження у справі в порядку ст. 362 ЦПК України.

У судовому засіданні представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради Кузнецова Т.А. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш двір» - адвокат Рева Дмитро Сергійович у судовому засідання наголошував на необхідності закриття апеляційного провадження у справі.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщена належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на апеляційну скаргу, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Департаменту комунальної власності Одеської міської ради підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Відповідно до п. 3 розпорядження Одеського міського голови від 25.11.2003 року № 1452-01р «Про передачу будинків на баланс об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків» визначено КП ДЕЗ «Фонтанське» передати з балансу, за актом приймання передачі, жилий будинок по АДРЕСА_1 , на баланс ОСББ «Наш двір».

Актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 01.12.2003 року на баланс ОСББ «Наш двір» було передано будинок розташований за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею 1 118,9 кв. м.. Загальна площа квартир - 798,7 кв. м., загальна площа допоміжних приміщень - 320,2 кв. м..

За результатами технічної інвентаризації багатоквартирного будинку, розташованого за адресою - АДРЕСА_1 , проведеного ОМБТІ та РОН, складено технічний паспорт станом на 12.08.2003 року, реєстраційний номер УМ/С- 13-112.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року, залишеним без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 14.12.2017 року, по справі №522/17487/16-ц за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Одеської міської ради, третя особа Виконавчий комітет Одеської міської ради про припинення права власності було встановлено, що нежилі підвальні приміщення, загальною площею - 74,4 кв. м., розташовані за адресою - АДРЕСА_1 , є допоміжними та належать мешканцям будинку на праві спільної сумісної власності.

Співвласники будинку АДРЕСА_1 не надавали свою згоду на передачу у власність Одеській міській раді нежилого підвального приміщення, загальною площею - 74,4 кв. м., розташованого за адресою - АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позов ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було задоволено. Визнано незаконним та скасовано Свідоцтво про право власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на нежилі підвальні приміщення, загальною площею - 74,4 кв. м., розташовані за адресою - АДРЕСА_1 , серія ЯЯЯ 985256, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 10.08.2006 року.

30.01.2018 року на загальних зборах членів ОСББ «Наш двір» у присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було вирішено надати згоду на відчуження (продаж) допоміжного напівпідвального приміщення, загальною площею 74,4 кв. м., розташованого в багатоквартирному будинку за адресою - АДРЕСА_1 . Уповноважити голову правління ОСББ - ОСОБА_2 на підписання договору купівлі-продажу вищевказаного приміщення.

Мешканцями будинку ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 30.01.2018 року було складено акт про надання згоди власниками багатоквартирного будинку на відчуження (продаж) вказаного допоміжного напівпідвального приміщення, загальною площею - 74,4 кв. м..

01.12.2018 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу допоміжного приміщення, згідно умов якого продавець передав у власність покупцю допоміжне напівпідвальне приміщення, загальною площею - 74,4 кв. м., розташоване в багатоквартирному будинку за адресою - АДРЕСА_1 . Вартість приміщення склала суму в розмірі - 25 000 доларів США, еквівалентну на день укладення договору - 695 000,00 грн..

Згідно п. 1.3. договору, згода на продаж приміщення, а також право на підписання цього Договору надано продавцю на підставі рішення загальних зборів членів ОСББ «Наш двір» та акту про надання згоди на відчуження (продаж) приміщення.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2019 року по справі № 522/17487/16-ц за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Одеської міської ради, виконавчого комітету Одеської міської ради, визнано незаконним та скасовано Свідоцтво про право власності територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, на нежилі підвальні приміщення, загальною площею - 74,4 кв. м., розташовані за адресою - АДРЕСА_1 , серія ЯЯЯ 985256, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 10.08.2006 року. Рішення набрало законної сили - 25.11.2019 року.

Власником суміжного нежитлового приміщення № 101 підвалу, загальною площею - 124,2 кв. м. розташованого за адресою - АДРЕСА_1 , в особі Одеської міської ради.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав визнання дійсним договору від 01.02.2018 року купівлі-продажу нерухомого майна допоміжного приміщення, загальною площею - 74,4 кв. м., розташованого у напівпідвальному поверсі багатоквартирного будинку за адресою - АДРЕСА_1 , укладеного між ОСББ «Наш двір», в особі ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 .

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Відповідно до статті 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Із вказаної вище статті вбачається, що власники квартир у багатоквартирному будинку є співвласниками спільного майна в будинку - приміщень загального користування, опорних конструкцій та обладнання і, відповідно, співвласниками самого будинку.

Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Умовами статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з досліджених апеляційним судом матеріалів справи власником нежитлового приміщення № 101 підвалу, загальною площею - 124,2 кв. м., розташованого за адресою - АДРЕСА_1 , в особі Одеської міської ради (Т. 1, а. с. 45).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та інше) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Відповідно до ч. 2 статті 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Відповідно до ч. 12 статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», за рішенням зборів співвласників повноваження щодо прийняття рішень стосовно спільного майна, яким користується лише певна група співвласників (співвласники квартир та нежитлових приміщень, розташованих в одному під`їзді або секції багатоквартирного будинку, тощо), за умови що при цьому не порушуються права інших співвласників, можуть бути передані цій групі співвласників. Такі рішення стосовно спільного майна приймаються зборами зазначеної групи співвласників у порядку, передбаченому частинами четвертою - шостою, восьмою - одинадцятою цієї статті.

Частиною другою статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і та інше) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Виходячи положень ст. 369 ЦПК України та ст. 6, 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» Територіальна громада міста Одеса, в особі Одеської міської ради, як власник нежитлового приміщення у вказаному житловому будинку, також повинна була надати згоду на відчуження (продаж) допоміжного напівпідвального приміщення, загальною площею - 74, 4 кв. м..

Колегія суддів також звертає увагу на відсутність доказів безповоротної неможливості укладення та нотаріального посвідчення сторонами договору купівлі-продажу.

З матеріалів справи вбачається, що судом було відкрито провадження у справі саме за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності (Т, 1, а. с. 22- 22 зворотна сторона).

Ухвалою суду першої інстанції від 13.06.2018 року було закрито підготовче судове засідання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності (Т, 1, а. с. 31).

Ухвалою Приморського районного суду від 12.11.2018 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено ОСББ «Наш двір» (Т. 1, а. с. 77 78). Разом з тим, позивачка не уточнила свої позовні вимоги.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374, пунктів 3, 4 статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки викладені у рішенні суду першої інстанції висновки не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову, за вищевказаного обґрунтування.

3.6 Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, необхідно змінити розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 133, 141 ЦПК України, підлягають стягненню з позивачки -ОСОБА_1 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради документально підтверджений сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги (Т. 1, а. с. 109, 119) у сумі 10 425,00 грн..

3.7 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 26 листопада 2018 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш двір» про визнання договору дійсним та визнання права власності - відмовити

Здійснити перерозподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради () судовий збір у сумі 10 425 (десять тисяч двадцять п`ять) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 06 квітня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С.О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе