Справа № 697/1634/20
Провадження № 6/697/41/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.

розглянувши в судовому засіданні подання начальника Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без вилучення паспортного документа.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) знаходиться виконавчий лист № 697/1634/20 від 21.01.2021, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу у сумі 24840,47 грн. Боржником добровільно рішення суду не виконується, борг не сплачується.

З метою належного виконання рішення суду, просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 без вилучення паспортного документа, до виконанням ним зобов`язань зі сплати боргу.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд подання у його відсутність, подання підтримує.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши матеріали подання та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно зі ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

На виконання статті 2 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів" від 24.03.2008 № 261/2008 стосовно врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання, було видано спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.2008 № 25-32/463 та № 25-5347, в якому зазначено, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, у тому числі аліментних, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, до того ж питання такого обмеження вирішується судом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів подання, на виконанні державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) знаходиться виконавчий лист № 697/1634/20 від 21.01.2021, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу у сумі 24840,47 грн. (а.с.221-222).

До суду надана копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 64601971 від 22.02.2021, але відсутні відомості про те, що боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

В обгрунтування подання державний виконавець посилається на те, що боржник ОСОБА_1 не виконує своїх зобов`язань, у той час як такою підставою повинно бути зазначене ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим документом.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчить невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Йдеться, зокрема, про те що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, доки не буде доведено протилежне.

Тобто, тільки у разі ухилення від виконання зобов`язання суд може тимчасово обмежити особу в праві виїзду за межі України, причому на момент звернення до суду з поданням державного чи приватного виконавця факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та доведеним, що має вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Отже, вище наведеними положеннями законодавства передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні від їх виконання.

Судом не встановлено будь-яких свідомих дій боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, оскільки в матеріалах подання відсутні докази свідомих дій щодо ухилення боржника від виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним, залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Крім того, в досліджених судом матеріалах подання відсутнє належне підтвердження того, що боржник був повідомлений про існування вищезазначеного виконавчого провадження, та докази отримання постанови боржником.

За таких обставин, відсутні підстави про необхідність обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у зв`язку з чим, у задоволенні подання необхідно відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , без вилучення паспортного документа відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Головуючий Б . К . Скирда