ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2021 року

м. Харків

Справа № 614/790/20

Провадження № 22-ц/818/2272/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

Суддів Маміної О.В, Яцини В.Б.,

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борівського районного суду Харківської області від 29 грудня 2020 року(суддя Гуляєва Г.М.), -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.02.2011 року у розмірі 33 591.70 грн.

Позов мотивовано тим, що 18.02.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписав заяву разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, правилами користування складає між ним та Банком договір, про що свідчить підпис позичальника у заяві.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 07.09.2020 має заборгованість 33 591.70 грн., яка складається з наступного: 23 688.56 грн. заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0.00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 23688.56 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0.00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0.00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 1709.84 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 8193.30 грн. нарахована пеня; 0.00 грн. нараховано комісії. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь зазначену суму заборгованості, а також судовий збір.

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 29 грудня 2020 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.02.2011 в загальній сумі 25 398.40 грн., яка складається з наступного: 23 688.56 грн. заборгованість за тілом кредита, 1709.84 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України та судовий збір в сумі 1589.30 грн. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначав, що згідно наданих банком виписки та розрахунку він повністю розрахувався з банком. Крім того, частина коштів про які зазначено у таблиці розрахунку позивача пред`явлено поза межами строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу банк зазначив, що позовні вимоги банку є законними та обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, а тому вважає апеляційну скаргу відповідача безпідставною.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно анкети-заяви позичальника ОСОБА_1 було оформлено платіжну кредитну картку (а.с.14). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 07.02.2018 отримав кредитну картку зі строком дії до 07/21 (а.с.13). Факт користування ОСОБА_1 кредитним рахунком підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с.50-55). Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 18.02.2011, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 07.09.2020, загальна сума заборгованості становить 33 591.70 грн., яка складається з наступного: 23 688.56 грн. заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0.00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 23688.56 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0.00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0.00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 1709.84 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 8193.30 грн. нарахована пеня; 0.00 грн. нараховано комісії (а.с. 5-11).

У анкеті-заяві позичальника зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.07.2019 (провадження № 14-131цс19), і виходив з того, що відповідач взятих на себе за Договором зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту. Відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне повернення коштів є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки наданий Банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача. Оскільки позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

АТ КБ "ПриватБанк", обгрунтовуючи позовні вимоги посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на його сайті.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився й погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо підстав нарахування, розміру та порядку сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України, а також щодо сплати неустойки (штрафів).

На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розрахунок заборгованості.

Однак, вказані документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача.

Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Заява не містить даних про умови кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карта Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відповідно колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» неустойки (пені) за договором кредиту.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, з урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду позивач має право лише на повернення сум фактично отриманих коштів.

Проте, з наданої позивачем виписки по рахунку ОСОБА_1 , як підтвердження того, що відповідач отримував кошти від Банку, встановлено, що банком надано кредитних коштів у розмірі 56 971,47 гривень, відповідачем фактично перераховано на погашення кредиту 71 478,07 гривень.

З огляду на наведене, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку, щодо задоволення позову АТ «КБ «Приватбанк» та стягнення тіла кредиту у розмірі 23 688,56 гривень, оскільки у відповідності до вищезазначеного розрахунку сума боргу за кредитом у відповідача відсутня.

З огляду на вказане, висновки місцевого суду, щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту та в частині стягнення процентів згідно ст. 625 ЦПК України є необґрунтованими.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України.

Із матеріалів справи вбачається, що кредитна картка № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_1 тричі перевипускалась, строк дії останньої № НОМЕР_2 до липня 2021 року.

Банк звернувся до суду з позовом у жовтні 2020 року, тобто до спливу строку кредитування, тому має право на стягнення відсотків нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України з моменту пред`явлення вимоги про дострокове повернення суми заборгованості за кредитом (звернення до суду з дійсним позовом).

Проте за змістом позовної заяви вимоги про стягнення відсотків нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України пред`явлені станом на 07.09.2020 року.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості по відсотками нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи наведене підлягає відшкодуванню за рахунок позивача сплачений відповідачкем за розгляд апеляційної скарги судовий збір у розмірі 3 153 грн.

Згідно з частиною 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 04 червня 2020 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (, юридична адреса: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 09.11.2002 року Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, адреса: АДРЕСА_1 ) 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених вп.2.ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина