Справа № 336/7206/19
Пр. № 2/336/112/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі спадкоємців боржника,

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним спадкодавцем відповідачів.

В позові позивач зазначив, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4 , смерть якого сталася 7 січня 2018 року, укладений договір без номеру від 19.05.2014 року, на підставі якого позичальник отримав кредит в сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов договору.

У порушення норм закону та умов договору позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на дату смерті у нього існує заборгованість за договором від 19.05.2014 року в сумі 8910 грн. 25 коп., яку становлять заборгованість за кредитом в сумі 2910 грн. 45 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 5999 грн. 80 коп.

Оскільки у зв`язку із смертю позичальника виконання ним зобов`язань за договором припинилося, позивач просить стягнути з відповідачів зазначену суму. Вимоги позову обґрунтовує тим, що відповідачі, які є спадкоємцями ОСОБА_4 першої черги за законом, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується інформацією про реєстрацію в паспортах громадян України на їхнє ім`я, яка співпадає з реєстрацією померлого позичальника, та не заявили у встановленому законом порядку про відмову від неї. В той же час позивач на виконання вимог закону протягом встановленого законом шестимісячного строку з моменту, коли дізнався про смерть позичальника, направив претензію до спадкоємців через нотаріальну контору, в якій заведено спадкову справу.

Окрім заборгованості спадкодавця за кредитним договором просить покласти на відповідачів видатки зі сплати судового збору.

Ухвалою судді від 13 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі в за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.02.2020 року постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, засідання в справі 4 лютого 2020 року вважати підготовчим.

Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувались.

Судом витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_4 у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С.

На підставі ухвали суду від 02.06.2020 року підготовче провадження в справі закрито. Справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача до суду не з`явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення спору без його участі, задоволення позову, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

З аналогічною заявою, яка містить заперечення проти позову, звернулась до суду відповідач ОСОБА_2 .

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилися з невідомих причин, відзиву на позов, клопотання про відкладення судового засідання або про вирішення справи у їх відсутність суду не надали

Зазначені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для вирішення справи у відсутність учасників справи.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4 , смерть якого сталася 7 січня 2018 року, укладений договір без номеру від 19.05.2014 року, на підставі якого позичальник отримав кредит в сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов договору. Станом на дату смерті у позичальника існувала заборгованість за договором від 19.05.2014 року в сумі 8910 грн. 25 коп., яку становлять заборгованість за кредитом в сумі 2910 грн. 45 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 5999 грн. 80 коп. (а. с. 5-9).

Як випливає з матеріалів спадкової справи, 16 серпня 2019 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. звернувся ОСОБА_3 , який є сином і спадкоємцем померлого ОСОБА_4 першої черги, у зв`язку з чим і заведено спадкову справу № 89/2019. Інші спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини, а також кредитори спадкодавця із претензіями до спадкоємців не звертались.

Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

З матеріалів спадкової справи випливає, що кредитор спадкодавця не скористувався означеним правом у встановлений законом строк, більш того, он взагалі не реалізував це право, про що свідчить відсутність претензії в порядку ст. 1281 ЦК України в матеріалах спадкової справи.

Наслідки пропуску вказаного строку передбачені частиною 4 статті 1281 ЦК України і полягають в тому, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців у встановлені строки, позбавляється права вимоги.

З наведеного положення законодавства випливає, що передбачений статтею 1281 ЦК України строк є присічним і поновленню не підлягає.

Відсутність поданої у встановленому законом порядку претензії позивача до спадкоємців боржника, які прийняли спадщину, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Хоча в матеріалах справи і наявні листи-претензії, адресовані відповідачам 25 лютого 2019 року, про необхідність сплати заборгованості померлого спадкоємця (а. с. 59-61), проте суд не приймає їх як докази дотримання встановленої законом процедури пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до його спадкоємців, виходячи з такого.

Як випливає із змісту п. 2.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

З зазначеного положення слідує, що претензії кредиторів мають бути подані не безпосередньо спадкоємцям боржника, а до нотаріальної контори і лише за таких обставин вони підлягають реєстрації як претензії кредитора.

Окрім того, суд враховує, що вказані претензії подані вочевидь з порушенням встановленого статтею 1281 ЦК України строку (смерть спадкодавця сталася 7 січня 2018 року, а претензії направлені 25 лютого 2019 року).

Хоча законодавець і пов`язує початок перебігу строку пред`явлення претензій з моментом, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а ці моменти не завжди співпадають з датою смерті спадкодавця, проте в матеріалах справи наявне звернення державного нотаріуса п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з інформацією про те, що претензія фінансової установи від 05.04.2018 року до спадкоємців померлого ОСОБА_4 не може бути зареєстрована як претензія кредитора через порушення нормативних актів з ведення діловодства (відсутність печатки установи) та пропозицією усунути недоліки претензії, наслідком чого стане виконання нотаріусом вимог ст. ст. 1281, 1282 ЦК України щодо цієї претензії.

Наведене означає, що направлення претензій безпосередньо спадкоємцям померлого боржника за спливом більш ніж одного року після смерті ОСОБА_4 здійснено банком заздалегідь з пропуском строку, оскільки направлення претензії, що не була зареєстрована нотаріусом як така, що подана у відповідності до ст. 1281 ЦК України, сталося 5 квітня 2018 року, що свідчить про обізнаність фінансової установи про смерть позичальника.

Як вже зазначено судом, в матеріалах спадкової справи, що заведена приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Масловець Л.С., вказана претензія відсутня.

Не надходила претензія з усуненими недоліками і до п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори, про що свідчить інформація про те, що спадкові справи після смерті ОСОБА_4 , яка сталася 7 січня 2018 року, в нотаріальній конторі не заводились (а. с. 97).

Якби ж ця претензія і була подана до п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори, це увінчалося б заведенням спадкової справи, яку в силу п. 2.7. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, належало передати за належністю нотаріусу, до компетенції якого входить ведення цієї спадкової справи.

Здійснення цивільних прав внормовано статтею 12 ЦК України, відповідно до якої особа здійснює свої цивільні право вільно на власний розсуд.

Фінансова установа не направила оформленої у встановленому законом порядку претензії до нотаріальної контори, розпорядившись своїм правом на власний розсуд, тоді як лише пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців кореспондується з обов`язком спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд, окрім наведених міркувань, виходить з такого.

Згідно із ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вказані положення закону узгоджуються з роз`ясненнями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішенні споров, що виникають із кредитних правовідносин», згідно з якими спадкоємці є боржниками перед кредитором лише за умови прийняття спадщини та у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З наведених положень цивільного законодавства і роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ випливає, що лише сукупність наведених обставин може зумовити задоволення вимог кредитора спадкодавця.

Тягар відповідальності спадкоємців за невиконаними зобов`язаннями боржника пов`язаний не лише з наявністю таких зобов`язань, але й з наявністю спадкового майна і його вартістю, вартістю отриманого у спадщину кожним із спадкоємців майна, а також, - що є головним доданком у сукупності передумов для покладення на спадкоємців вказаної відповідальності, - з фактом прийняття спадщини.

Між тим жодних фактичних даних на підтвердження жодної з цих обставини суду не надано.

Навпаки, - з матеріалів спадкової справи випливає, що спадкоємці ОСОБА_4 з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом встановленого законом шестимісячного строку не звертались.

Хоча відповідач ОСОБА_3 і подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, проте вчинив цю дію за спливом більш ніж півтора роки після відкриття спадщини, і отриманням свідоцтва про право на спадщину вказана дія не увінчалась.

Хоча спадкоємці зареєстровані за тією ж адресою, де проживав померлий, проте закон пов`язує прийняття спадщини саме зі спільним проживанням із спадкоємцем на момент відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України), а проживання та реєстрація за певною адресою не є тотожними поняттями.

За вказаних обставин немає підстав для констатації того, що спадкоємці здійснили право на прийняття спадщини.

Не надано суду і доказів наявності спадкового майна, його вартості.

В свою чергу визначення питання про розмір успадкованої частки перебуває у прямому зв`язку з обсягом невиконаних спадкодавцем зобов`язань, які належить покласти на кожного із спадкоємців окремо, оскільки цей припис закону прямо витікає із статті 1282 ЦК України, яка передбачає особисту відповідальність спадкоємців, проте позивач не зазначає, яку частку невиконаних зобов`язань з кожного із спадкоємців належить стягнути.

У зв`язку з викладеним суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки попри обов`язок доказування, тягар якого покладений на учасників справи, є недоведеними обставини, за яких можна стягнути із спадкоємців вартість невиконаного спадкодавцем грошового зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1218, 1281, 1282 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, , до ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Суддя О.В. Щаслива