Справа № 683/757/21
У Х В А Л А

06 квітня 2021 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в складі судді Сагайдак І.М., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Друга Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернувся до суду із заявою і просить встановити факт, що арешт (заборона) на нерухоме майно, запис №571630 (спеціальний розділ), зареєстрований 23.09.2006, 11:44:37 реєстратором Курочкіною Інною Сергіївною Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, на підставі постанови про арешт майна боржника серії АА №996560 від 02.07.2003, виданої місцевим судом Павлоградського району, на все нерухоме майно ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , накладено на іншу особу, а ніж на нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , і він, ОСОБА_1 не являється суб`єктом вищезазначеної заборони (арешту).

Обґрунтовуючи заяву, вказує, що він є власником 1/2 частини будинковолодіння по АДРЕСА_3 . На даний час у нього виникла необхідність у відчуженні вказаної частки будинковолодіння. Однак, він обмежений вільно розпорядитись належним йому нерухомим майном у зв`язку із наявністю в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта запису про обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 , вчиненого реєстратором Курочкіною Інною Сергіївною Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, на підставі постанови про арешт майна боржника серії АА №996560 від 02.07.2003, виданої місцевим судом Павлоградського району.

В зв`язку із наявністю запису про обтяження нерухомого майна відносно особи з алогічним прізвищем, ім`ям та по батькові, як у нього, приватний нотаріус Старокостянтинівського районного нотаріального округу Лавута Ю.А. відмовив в оформленні договору купівлі-продажу належної йому 1/2 частки будинковолодіння.

Зазначає, що він не являється суб`єктом заборони щодо запису №571630, а тому встановлення даного факту має для нього юридичне значення, а саме, для подальшого оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке належить йому на праві власності.

Вважаю, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.7 ст.19, ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У статті 293 ЦПК України встановлено перелік справ, які розглядаються в порядку окремого провадження.

До таких справ відносяться, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

Перелік справ, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд, визначено ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Лавути Ю.А. з приводу посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , 1/2 частка якого належить йому на праві власності. Під час підготовки до посвідчення договору приватним нотаріусом було виявлено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявність арешту на усе нерухоме майно ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника серії АА №996560 від 02.07.2003, виданої місцевим судом Павлоградського району Дніпропетровської області.

Посилаючись на неможливість ідентифікувати, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є тією особою, на майно якої накладено арешт, приватний нотаріус 15 жовтня 2020 року виніс постанову, якою відмовив заявнику у вчиненні нотаріальної дії.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 вказує, що арешт, який було накладено на підставі постанови про арешт майна боржника серії АА №996560 від 02.07.2003, його не стосується, й відповідно 1/2 частина будинковолодіння по АДРЕСА_3 не може перебувати під арештом, оскільки належить йому, а не боржнику ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, зі змісту заяви та доданих до неї документів вбачається, що право заявника на розпорядження 1/2 частиною будинковолодіння по АДРЕСА_3 не визнається, тому в даному випадку наявний спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Крім того, статтею 315 ЦПК України не передбачено можливості встановлення факту накладення арешту (заборони) на нерухоме майно на іншу особу, ніж особа заявника, а також факту, що заявник не являється суб`єктом заборони (арешту).

З огляду на викладене, вважаю, що у відкритті провадження у справі слід відмовити, оскільки зі змісту заяви вбачається спір про право, який підлягає розгляду у позовному провадженні.

Так, спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

При цьому, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.

За таких обставин особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважать, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

На підставі наведеного та керуючись ч.4 ст.315 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Друга Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, відмовити.

Роз`яснити заявнику, що дані вимоги підлягають розгляду у порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: