УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 639/8207/13-ц

провадження № 61-4456ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 грудня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2021 рокуза заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (далі - ТОВ «Брайт Інвестмент») звернулось до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Заява мотивована тим, що рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 25 листопада 2015 року у справі № 639/8207/13-ц задоволено позов ПАТ КБ «Надра», стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 6/1/27/2008/840-АП/14 у розмірі 15 996,91 доларів США. Рішення перебуває на виконанні у Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та державним виконавцем вчиняються заходи примусового виконання.

Відповідно до договору № GL48N718070_blank про купівлю-продаж майнових прав від 05.08.2020 право вимоги за кредитним договором № 6/1/27/2008/840-АП/14 від 05.03.2008, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , право вимоги перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», згідно з договором № GL48N718070_blank_01, та № GL48N718070_blank_ 02, № GL48N718070_blank_03 про відступлення прав вимоги від 30.09.2020, відступив права вимоги на користь ТОВ «Брайт Інвестмент», разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 грудня 2020 року задоволено заяву ТОВ «Брайт Інвестмент».

Замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа у цивільній справі № 639/8207/13-ц.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що права за кредитним договором перейшли ТОВ «Брайт Інвестмент» відповідно до договору відступлення права вимоги, отже наявні підстави для заміни сторони виконавчого провадження у порядку статті 442 ЦПК України.

Постановою Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції- без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, виходив з того, рішенням судів, які набрали законної сили зокрема встановлено, що ПАТ КБ «Надра» з 04 лютого 2011 року є правонаступником ВАТ КБ «Надра». Ці обставини доказуванню не підлягають. Укладення договору переуступки не суперечить умовам кредитного договору, укладеному між банком та ОСОБА_1 . Рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконано, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

16 березня 2021 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд у порушення норм процесуального права не дав оцінку доказам у справі, не встановив, яким чином ПАТ КБ «Надра» набув право правонаступника ВАТ КБ «Надра» і що боржнику не надано копію витягу з додатку до договорів про відступлення права вимоги, надано лише копію до цього договору. Суд відхилив доводи скаржника, що можливість переуступки права вимоги не передбачена договором «Автопакет», при цьому зазначив, що у договорі відсутні будь-які заборони передачі права вимоги, договори не можуть вважатися такими, що укладені з порушенням вимог закону. У порушення пункту 2 статті 516 ЦК України боржника - ОСОБА_1 не повідомили про заміну кредитора, тому згідно з пунктом 2 статті 517 ЦК України може не виконувати свого обов`язку перед новим кредитором. Крім того, сканкопія зображення печатки не відповідає розмірам звичайної печатки, про що суддею не надано оцінки.

Касаційна скарга подана в строк передбачений статтею 390 ЦПК України, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Заміна стягувача жодним чином не порушує законних прав та інтересів боржника та з врахуванням положень статті 516 ЦК України не залежить від його думки щодо такої заміни.

Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин».

Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

У постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 зроблено висновок, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним».

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Судами встановлено, що за договором № GL48N718070_blankпро купівлю-продаж майнових прав від 05.08.2020, право вимоги за Кредитним договором № 6/1/27/2008/840-АП/14 від 05.03.2008, укладеним між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

В свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за договором № GL48N718070_blank_01, та № GL48N718070_blank_ 02, № GL48N718070_blank_03 про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 відступило права вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «Брайт Інвестмент

При цьому відомості про відступлення права вимоги за Кредитним договором №6/1/27/2008/840-АП/14 від 05.03.2008, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 містяться у Витягах з Додатку до Договорів про відступлення прав вимоги.

За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для заміни стягувача його правонаступником.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження на оскаржуване судове рішення належить відмовити.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 грудня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Крат