КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1722/2021
справа №359/6235/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Муранової-Лесів І.В.

у справі за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: заступник начальника Мостиського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (до перейменування - Мостиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області) Буриш Луції Альфонсівни, стягувач ОСОБА_1 , про визнання дій неправомірними, визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, у якій просив

- поновити строк на оскарження дій і рішень заступника начальника Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Буриш Л.А.;

- визнати неправомірними дії заступника начальника Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Буриш Л.А. щодо включення до переліку видів доходів ОСОБА_2 при проведенні розрахунку заборгованості по аліментам грошових коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна в сумі 194100 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Буриш Л.А. від 11 березня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника;

- зобов`язати заступника начальника Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Буриш Л.А. здійснити перерахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_2 .

Скаргу обґрунтовує тим, що на виконанні у Мостиському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області знаходиться виконавче провадження №58064066 з виконання виконавчого листа №359/6235/18, виданого 27 грудня 2018 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку доходу щомісячно, починаючи з 01 квітня 2018 року.

Вказує, що станом на 14 лютого 2019 року погасив наявну заборгованість за аліментами, але в березні цього ж року державний виконавець в телефонному режимі повідомила про перерахунок аліментів та наявність заборгованості в приблизному розмірі 50000 грн., які ним були сплачені.

Вказує, що 07 квітня 2019 року здійснив відчуження нерухомого майна на суму 194100 грн., що зазначив в декларації про доходи за 2018 рік.

У вересні 2019 року йому стало відомо про звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на дитину. В додатках до позову містилась постанова від 11 березня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у зв`язку із продажем майна, 1/4 частина вартості якого склала 48525 грн.

Таким чином зазначає, що оскільки ним зазначена сума вже була сплачена, то повторне її стягнення суперечитиме закону.

Окрім того, зазначає, що отримання коштів від продажу майна не є доходом, який може бути врахований для цілей визначення розміру аліментів.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2019 року поновлено строк на подачу скарги та призначено її до розгляду.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви про поновлення строку, скаргу залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2020 року скасовано, передано справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначена ухвала мотивована тим, що ухвалою від 19 вересня 2019 року суд першої інстанції вже вирішив клопотання про поновлення строку на подачу скарги та призначив справу до розгляду, ухвала не скасована, а тому подальше залишення скарги без розгляду з цих підстав є незаконним.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2020 року скаргу ОСОБА_2 задоволено, вирішено:

Визнати неправомірними дії заступника начальника Мостиського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (до перейменування - Мостиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області) Буриш Луції Альфонсівни щодо включення до переліку видів доходів ОСОБА_2 при проведенні розрахунку заборгованості по аліментам грошових коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна в сумі 194100 гривень.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Мостиського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (до перейменування - Мостиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області) Буриш Луції Альфонсівни від 11 березня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Зобов`язати заступника начальника Мостиського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (до перейменування - Мостиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області) здійснити перерахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_2 .

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, скаргу залишити без задоволення.

Посилається на обставини справи щодо строків звернення із скаргою до суду та зазначає, що суд повинен був залишити її без розгляду.

З посиланням, зокрема, на постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати від 05 вересня 2019 року у справі №760/4569/18-ц, зазначає, що дохід від продажу нерухомого майна враховується для сплати аліментів, а висновки суду першої інстанції про неврахування зазначеної постанови безпідставні. При цьому вказує про неврахування судом постанови Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2020 року у справі №234/15413/17 у справі за аналогічних із цією обставин.

Окрім того, вказує, що в суму 194100 грн., 1/4 від якої становить 48525 грн., також входять доходи від оренди.

Посилається на порушення норм процесуального права та застосування норм матеріального права, які не підлягали застосуванню.

Також вказує, що заявила судді відвід у зв`язку із появою з невідомих обставин в матеріалах справи ордеру адвоката, що вказує на доступ сторонніх осіб до матеріалів справи, у зв`язку із чим є підстави для недовіри до суду.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник боржника ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2018 року у справі №359/6235/18 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2018 року, до дня досягнення дитиною повноліття.

Постановою заступника начальника Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Буриш Л.А. 14 січня 2019 року відкрито виконавче провадження №58064066 щодо примусового виконання виконавчого листа за цим рішенням суду.

Одночасно прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 .

На вимогу державного виконавця боржником ОСОБА_2 подано декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи від 07 березня 2019 року, у пункті 8 Розділу II якої зазначено відомості про отримання доходу від відчуження нерухомого майна в сумі 194100 грн. (т.1 а.с.46) .

Відповідно до даних декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2018 рік - ОСОБА_8 (військовослужбовець), ним зокрема, задекларовано 5600 грн. доходу від надання майна в оренду, 40000 грн. доходу від відчуження нерухомого майна та 148500 грн. доходу від відчуження нерухомого майна, всього 194100 грн. (том 2 а.с.69).

11 березня 2019 року заступником начальника Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, у якій зазначено: звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід у Мостиському управлінні прикордонного загону, за адресою: АДРЕСА_1 ; здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача за вказаними реквізитами у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу 48525 грн. Після погашення вказаної заборгованості стягнення проводити по 1/4 частині заробітної плати ОСОБА_2 (том 2 а.с. 52).

Постанова обґрунтована тим, що боржником подано декларацію про доходи за 2018 рік, де зазначено дохід від реалізації нерухомого майна в сумі 194100 грн., отже 1/4 частка від доходу боржника становить 48525 грн. Зазначено, що направляється постанова про стягнення із заробітної плати ОСОБА_2 : 25% заробітної плати поточні аліменти на утримання дитини та 25 % на погашення заборгованості в користь ОСОБА_3 .

У листі Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Прикордонної служби України від 04 грудня 2019 року за №44/8420 на виконання ухвали суду повідомлено, що 14 березня 2019 року постанова отримана, протягом січня-листопада 2019 року утримано з ОСОБА_2 кошти у сумі 51535,24 грн. Окрім того, зазначено, що ОСОБА_2 сплачено готівкою 06 лютого 2019 року заборгованість по аліментах в сумі 28000 грн. (том 1 а.с.138).

Установлено також, що згідно даних виконавчого провадження, заборгованість по аліментах в сумі 48525 грн. нарахована державним виконавцем із доходу від відчуження майна, була сплачена заявником - боржником ОСОБА_2 шляхом перерахування на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №2/359/2318/2018, виданого 27 грудня 2018 року, а саме: 35000 грн. сплачені 11 квітня 2019 року; 7593,76 грн. сплачені 14 червня 2019 року; 5060 грн. сплачені 27 червня 2019 року , що підтверджується відповідними розпорядженнями державного виконавця та платіжними дорученнями про перерахування коштів стягувачу, листами-повідомленнями Мостиського РВДВС Головному бухгалтеру - начальнику фінансово-економічного відділу Мостиського прикордонного загону про погашення заборгованості та квитанцією Приватбанку від 27 червня 2019 року на суму 5060 грн. (том 2 а.с.85, 86, 91, 106, 107, 109, 110, 111, 112).

Задовольняючи скаргу боржника, суд першої інстанції виходив з того, що дохід від відчуження майна не враховується в обов`язки боржника під час сплати аліментів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині заявленого судді першої інстанції відводу , колегія суддів вказує на таке.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою.

Установлено, що 29 січня 2020 року ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Муранової-Лесів І.В. Відвід обґрунтований сукупністю підстав, але в апеляційній скарзі ОСОБА_1 акцентує увагу саме на такій підставі, як виявлення ордеру серії КС №320390 на а.с.57 у томі 1 справи, який не подавався жодним учасником справи.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2020 року визнаний необґрунтованим, а справу вирішено передати іншому судді для вирішення питання про відвід.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Борця Є.О. від 30 січня 2020 року у задоволенні відводу відмовлено.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (пункт 1 статті 6 Конвенції).

Наявність безсторонності відповідно до пункт 1 статті 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. Об`єктивний критерій безсторонності означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Правосуддя повинно не тільки чинитись, повинно бути також видно, що воно чиниться. Важливим питанням є довіра, яку суду повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

(Рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України")

Кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи.

(Рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти")

Обставини заявленого відводу, який розглядається в частині наявності в матеріалах справи ордеру, не містять в собі ознак, які, навіть з певною долею вірогідності, могли б викликати сумніви в неупередженості або об`єктивності судді. При цьому ордер сам по собі не містить ознак, які могли б мати значення для вирішення справи, а суд першої інстанції, який відповідає за наповнення справи доказами та документами, навів пояснення щодо обставин появи у матеріалах справи зазначеного ордеру.

У зв`язку із цим не убачається підстав для скасування ухвали на підставі пункту 2 частини 3 статті 376 ЦПК України.

Щодо вирішення скарги по суті, суд виходить з наступного.

Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Перевіряючи законність висновків суду першої інстанції та одночасно підставність доводів ОСОБА_2 щодо неможливості врахування для визначення розміру аліментів доходів, які отримані від продажу нерухомого майна, суд апеляційної інстанції вказує на таке.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У частині першій статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття "заробітку" та "доходу", передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів.

ЦК України також ототожнює поняття "заробітку" та "доходу", зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

У пункті 12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів визначені види доходів, з яких не провадиться утримання аліментів, перелік яких є вичерпним.

Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (пункт 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів).

Частиною першою статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включається зокрема і дохід від операцій з майном, розмір якого визначається відповідно до статті 172 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 172.1 статті 172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного року протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельні ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначені статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковуються. Умова щодо перебування такого майна у власності платника податку понад три роки не розповсюджується на майно, отримане платником у спадщину.

Таким чином, положення пункту 172.1 статті 172 ПК України містить виключення із загального правила, визначеного підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України щодо визначення будь-якого доходу отриманого резидентами або нерезидентам від будь-яких видів діяльності на території України, зокрема, доходу, отриманого від продажу рухомого та нерухомого майна, який підлягає оподаткуванню.

Отже, доходи боржника, які звільнені від оподаткування, не належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні.

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.

Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Натомість, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Тлумачення наведених вище норм права дає підстави для висновку, що виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 січня 2021 року в справі №758/10761/13-ц, відступивши від правового висновку Верховного Суду у складі колегії судів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2020 року у справі 234/15413/17 про те, що дохід від відчуження належного боржникові нерухомого майна, набутого ним до укладення шлюбу та народження дитини, відноситься до Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а тому на такий дохід може бути здійснено нарахування аліментів у межах виконавчого провадження.

Отже, апеляційний суд уважає помилковими посилання скаржника на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду у справі №234/15413/17.

Апеляційний суд зазначає, що самі по собі висновки суду першої інстанції щодо неможливості врахування для визначення розміру аліментів доходів, які отримані від продажу нерухомого майна, є вірними.

Щодо доводів апеляційної скарги з посиланням на висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №760/4569/18-ц, то суд зазначає, що правовідносини у зазначеній справі не є подібними тим, що виникли у справі, яка є предметом апеляційного перегляду, оскільки стосуються правомірності віднесення до доходів отриманих платником процентів від грошових коштів на депозитних рахунках.

Разом з тим, апеляційний суд вказує, що згідно даних декларації сума, яка визначена державним виконавцем як дохід від продажу нерухомого майна, складається із доходу відчуження двох земельних ділянок та доходу від надання майна в оренду, на що суд першої інстанції увагу не звернув.

Отже не можна уважати правомірними дії державного виконавця щодо включення до переліку видів доходів ОСОБА_2 при проведенні розрахунку заборгованості по аліментам грошових коштів в сумі 194100 гривень, оскільки до складу цієї суми входить як дохід від відчуження нерухомого майна, який не може враховуватись при визначенні розміру аліментів, так і дохід від надання майна в оренду, який віднесено до переліку доходів, що включається при визначення розміру аліментів.

Вказане вище є підставами для визнання дій державного виконавця щодо включення до переліку видів доходів ОСОБА_2 при проведенні розрахунку заборгованості по аліментам грошових коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна в сумі 194100 гривень - неправомірними, визнання протиправною та скасування постанови від 11 березня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_2 .

Обставини щодо строку звернення із скаргою вже були предметом розгляду згідно із наведеною вище ухвалою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, відтак при цьому розгляді справи відсутні підстави надавати висновки стосовно відповідних доводів апеляційної скарги.

Відповідно до статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали суду в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова