Справа № 445/233/21
провадження № 2/445/308/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Пилип`яка П. В.

секретаря судового засідання Кшемінської О.Я.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 9/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 39,0 м. кв.

В обгрунтування позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід ОСОБА_3 , якому на праві власності, на підставі рішення Народного суду Золочівського району Львівської області від 02.02.1978 №2-46/1978р., належало 9/20 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Згідно даного рішення, дід повинен був добудувати веранду, блокувати її з існуючою верандою та зробити окремий вхід на горище. Вказані роботи дід виконав. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності на вказаний будинок не зареєстровано. Відумерлим майном не визнавався. Спадщини після смерті діда ніхто не приймав. Позивачка вказує, що у вказаному будинку проживає з народження. Після смерті діда залишилась проживати у вказаному будинку, де проживає і по сьогоднішній день. Батько позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщини після смерті діда не приймав. Єдиним можливим спадкоємцем є її рідна сестра ОСОБА_4 , однак вона на вказане майно не претендує.

В підготовче засідання позивачка не з`явилася, подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідачка в підготовче засідання не з`явилася, подали заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.

Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Золочеві, про що зроблено актовий запис №69.

На підставі свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 , свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 та свідоцтва про одруження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 серії НОМЕР_4 судом встановлено, що ОСОБА_1 доводиться онукою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_5 , батько позивачки, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Народного суду Золочівського району Львівської області від 02.02.1978 проведено реальний поділ будинковолодіння у АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . Виділено ОСОБА_3 з житлового будинку такі приміщення: житлову кімнату під літерою 2-2 площею 16,40 м.кв., кухню під літерою 2-1 площею 9,50 м.кв., разом 25,90 м.кв., що дорівнює 9/20 частин від загальної корисної площі 56,30 м.кв. Зобов`язано ОСОБА_3 замурувати двері з приміщення 2-1 в коридор під літерою ІІ, зробити собі вихід з своєї частини будинку з приміщення 2-1 з добудовою веранди, яку блокувати з існуючою верандою.

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (довідка №220735763) вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Із копії паспорта позивачки вбачається, що 06.03.1998 місце її проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що частина будинку АДРЕСА_1 не має власника, оскільки 9/20 частин вказаного будинку належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після смерті ніхто не приймав З цього часу, тобто більше десяти років, позивач, достеменно знаючи, що ніхто на спірний будинок не претендує, відкрито, безперервно та добросовісно користувалася спірним будинком.

При цьому, розмір часток співвласників у даному будинку змінився, внаслідок добудови ОСОБА_3 веранди, що визначено рішенням Народного суду Золочівського району Львівської області від 02.02.1978.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

З врахуванням вищенаведеного, а також того, що відповідач позов визнала, заявивши про це у своїй заяві, поданій на адресу суду до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про достатність підстав для визнання права власності за позивачем на спірний будинок за набувальною давністю.

Керуючись ст.3,11,15,16,335,344 ЦК України, ст. 2, 4, 5, 11, 13, 200, 206, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право спільної часткової власності на 9/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 01.04.2021 року.

Суддя П. В. Пилип`як