АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

08 квітня 2021 року

м. Чернівці

справа № 723/1691/19

провадження 822/422/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Чебуришкіна Н.Ю.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

заінтересована особа державний виконавець Центрального відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Дедик Н.П.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Просила суд, визнати дії головного державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Добридніка С.А. неправомірними, скасувати його повідомлення від 08 січня 2021 року №822 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання повернуто скаржнику без розгляду.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не додано до заяви про заміну сторони виконавчого провадження доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права.

Зокрема, посилається на те, що відповідно до ст. 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система, а отже суд першої інстанції повинен був прийняти до розгляду вказану заяву.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Повертаючи без розгляду заяву, суд першої інстанції виходив з того, що до неї не додані докази її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження), що передбачено ч. 2 ст. 183 ЦПК України.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна, як учасниця конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 4.12.95 у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст.6 Конвенції визначає гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

У рішенні від 13 січня 2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 98 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ указав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням §1 ст.6 конвенції.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , подала до суду в електронній формі через систему «Електронний суд» скаргу на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Відповідно до ч.7 ст.43 ЦПК України учасник справи звільняється від обов`язку надсилати іншим учасникам справи або подавати до суду копії документів відповідно до кількості учасників справи, якщо він подає документи до суду в електронній формі. У такому разі копії відповідних документів іншим учасникам справи направляє суд. Якщо обсяг документів є надмірним, суд направляє учасникам справи тільки копії процесуальних документів та повідомлення про можливість ознайомитися з іншими матеріалами в приміщенні суду або через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, повернувши заяву без розгляду.

Отже, виходячи з норм Конституції України, Цивільно- процесуального кодексу, а також з норм міжнародного права, повертаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 з підстав того, що скаржником не було надано доказів надіслання заяви іншим учасникам виконавчого провадження, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, і вказані дії суду унеможливили доступ заявника до правосуддя для захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 4 частини 1статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

В касаційному порядку оскарженню не підлягає

Дата складання повного тексту постанови - 08 квітня 2021 року.

Головуючий М.І. Кулянда

судді : О.О. Одинак

Н.Ю. Половінкіна