Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 936/181/21

Провадження № 2/936/93/2021

08.04.2021 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Павлюк С.С.

з участю секретаря- Собран Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воловецької державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування на житловий будинок ,та належні до нього господарські будівлі та споруди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно житловий будинок АДРЕСА_1 . Позов мотивує тим, що його матері ОСОБА_2 належав житловий будинок АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати ОСОБА_2 померла, яка на випадок смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 залишила заповіт згідно якого належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 заповіла своїм синам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті матері позивач звернувся до Воловецької державної нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини, із заявою про прийняття спадщина за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у цілій частці на житловий будинок йому відмовлено у зв?язку з тим, що спадщину за заповітом за ОСОБА_2 крім позивача прийняв також інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 , за таких обставин позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 .

Позивач в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача завідуюча Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. в судове засідання також не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_2 володіла житловим будинком АДРЕСА_1 , підтвердженням чого є свідоцтво про право власності від 21.10.2002 року видане Жденіївською селищною радою на підставі рішення Жденіївської селищної ради від 27.08.1981 року №31-а та реєстраційне посвідчення Державного виробничого підприємства технічної інвентаризації по Воловецькому району від 21.10.2002 року.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 .

Заповітом, посвідченим секретарем виконкому Жденіївської селищної ради Воловецького району Закарпатської області 13.05.1998 року за реєстровим номером 15, спадкодавець ОСОБА_2 заповіла житловий будинок АДРЕСА_1 своїм синам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Заповіт заповідачем не змінений і не скасований, на час відкриття спадщини є чинний, що стверджується заявою завідуючої Воловецької державної нотаріальної контори №53/01-16 від 10.03.2021 року.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 19.09.2017 року, інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач звернувся до державного нотаріуса, щоб видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, однак згідно постанови державного нотаріуса Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. від 27.01.2021 року позивачу було відмовлено в оформленні спадщиниу зв?язку з тим, що спадщину за заповітом за ОСОБА_2 крім позивача прийняв також інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в цілій частці у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов про визнання права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом є обгрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами, тому підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання судових витрат, суд бере до уваги, що позивач не ставить перед судом вимоги про його розгляд і вимог до відповідача у цій частині немає.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Воловецька державна нотаріальна контора, місце знаходження: вул. Карпатська, 68, смт.Воловець Мукачівський район Закарпатська область;

Суддя: Павлюк С.С.