Справа № 214/5073/20
2/214/150/21
18 березня 2021 року , Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді - Ковтун Н.Г.,
при секретарі - Фартушної Є.К.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у місті Кривому Розі, цивільну справу № 214/5073/20 за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 21 липня 2020 року, в якій просить суд визнати за нею, право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначила, що з 2003 року вона мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , власниками якої є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Їй відомо, що один із співвласників, а саме ОСОБА_5 помер у листопаді 1995 року. Інші співвласники ОСОБА_3 є внучкою померлого, а ОСОБА_4 є чоловіком внучки. Фактично у даній квартирі з 1987 року до 1995 року мешкав лише померлий ОСОБА_5 , а розпоряджався цією квартирою як власною після смерті батька його син ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 є знайомим її матері ОСОБА_7 , яка мешкає та зареєстрована у квартирі ІНФОРМАЦІЯ_1 у цьому ж будинку. Вони були з її мамою колегами по роботі, дуже добре спілкувалися. Ще до смерті батька ОСОБА_6 разом зі своєю сім`єю, в тому числі дочкою та її чоловіком виїхали з України на постійне місце проживання в Російську Федерацію.
За вісім років після смерті ОСОБА_5 квартира АДРЕСА_2 яка знаходиться на першому поверсі 9-поверхового будинку і в якій в цей період ніхто не проживав) прийшла в дуже занедбаний стан.
Під час чергового спілкування ОСОБА_6 з її мамою у 2003 році, він сказав що їм ця квартира не потрібна, бо він влаштувався на роботу в Єфремовському управління магістральних газопроводів Філії ТОВ «Мострансгаз» ВАТ «Газпром» Російської Федерації, і йому та його сім`ї там від роботи дали у власність квартиру.
Повертатися в Україну ні ОСОБА_6 ні члени його сім`ї наміру не мали, тому він віддав її матері ключі від квартири, дозволивши проживати в ній за умови сплати заборгованості за комунальні послуги, яка станом на 01.06.2003 р. становила 1608 грн. 86 коп. та сплати поточних комунальних платежів та виконання ремонту. Ця домовленість підтверджується довіреністю від 21.07.2003 р., виданою ОСОБА_6 її матері ОСОБА_7 на її прохання, посвідченою інженером відділу кадрів Єфремовського управління магістральних газопроводів Філії ТОВ «Мострансгаз» ВАТ «Газпром» та скріпленою печаткою цього підприємства.
Мати поселила в цій квартирі її, поступово вона сплатила борги, зробила з чоловіком ремонт, та продовжує і до теперішнього часу проживати у цій квартирі та сплачувати рахунки за комунальні послуги і здійснювати поточні ремонти.
Зв`язок із минулими власниками давно втрачений, щодо відновлення права власності та користування на дану квартиру ні до неї ні до її матері ніхто не звертався. Вважає, що оскільки більше десяти років вона безперервно володіє вказаною квартирою, то має право набути право власності на квартиру в порядку набувальної давності.
Ухвалою суду від 08 вересня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року було витребувано із центру надання адміністративних послуг «ВІЗА» Криворізької міської ради та її виконавчого комітету довідку про участь у приватизації житла державного житлового фонду, а саме: квартири АДРЕСА_1 , з зазначенням паспортних даних осіб, які приватизували дане житло, із Саксаганського районного у м. Кривому Розі відділу ДРАЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області копію актового запису про смерть належним чином засвідчену копію актового запису про смерть ОСОБА_5 , який помер орієнтовно в 1995 році, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 , із Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори відомості про осіб, які звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 стосовно нерухомого майна - квартири за адресою АДРЕСА_3 , яким видано свідоцтва про право на спадщину, свідоцтво про право на частку в спільному майні подружжя тощо та із Комунального підприємства «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради інформацію щодо власника квартири АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 27 січня 2021 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав зазначених у позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що позивач ОСОБА_1 її сусідка. Її чоловік працював разом з ОСОБА_9 , який потім разом з сім`єю виїхали до Росії. Залишився дідусь ОСОБА_5 , який помер в 1995 році. У родини позивачки були ключі від квартири в якій жив ОСОБА_10 . В 2003 році заселилася до квартири ОСОБА_11 . Там було все занедбано, однак ОСОБА_11 зробила ремонт та на разі проживає в квартирі. ОСОБА_12 поїхала до Росії разом з батьком, більше вони не приїздили.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що позивачка її сусідка. До 1995 року в квартирі АДРЕСА_1 жив ОСОБА_14 . Ще до смерті ОСОБА_15 його син виїхав до ОСОБА_16 з родиною. Останній раз його син ОСОБА_17 приїздив на похорони батька. До 2003 року в квартирі ніхто не мешкав, вона була не жила. Потім заселилася до квартири ОСОБА_11 та стала там проживати. Ніхто не заперечував.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що позивач її донька. ОСОБА_6 був її сусід та вони робили разом. Він взяв собі батька та доглядав його до смерті останнього, тобто до 1995 року. Після смерті батька ОСОБА_17 залишив їй ключі від квартири та сказав щоб вона користувалась нею. Сказав, що йому ця квартира не потрібна, він буде жити в Росії. ОСОБА_17 разом з донькою виїхали до Росії. У 2003 році вони в квартирі розпочали роботи ремонт та там стала проживати її донька. Ним стали задавати питання працівники поліції та ЖЄКу щодо підстав їх проживання. Вони зателефонували ОСОБА_17 та в 2003 році і він надіслав довіреність на розпорядження квартирою. Ніхто не заперечував проти їх проживання.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомили.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира АДРЕСА_1 , належала на праві спільної приватної власності гр. ОСОБА_3 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 6).
Позивач по справі ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 , відкрито, безперервно, володіє зазначеним нерухомим майном по сьогоднішній день. Її місце проживання зареєстроване у зазначеній квартирі з 27.04.1999 року (а.с. 4).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується актовим записом про смерть № 1671 від 11.10.1995 (а.с. 61). Ісля смерті ОСОБА_18 до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ніхто не звертався із заявами про прийняття спадщини (а.с. 68).
Відповідно до листа начальника КП ДОР Криворізьке БТІ від 12.10.2020 року за № 1009, саном на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_3 зареєстровано на праві спільної сумісної власності на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 82), та квартира приватизована згідно з розпорядженням органу приватизації управління житлово-комунального господарства від 10.11.993 № С-7597 (а.с. 87).
Позивач ОСОБА_1 постійно мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , підтримує квартиру у належному стані, здійснює ремонтні роботи, добросовісно володіє нерухомим майном більше ніж 10 років, користується житлом відкрито, не приховуючи факту знаходження майна у володінні, безперервно, сплачує кошти за нараховані комунальні послуги.
Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - Постанова) відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Враховуючи положення статей 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
З вищезазначеного суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, з 27.04.1999 року значиться зареєстрована в ньому, відповідачами по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, а тому позивач після більш 10 років такого володіння набула право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 , тому позов позивача підлягає повному задоволенню.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства закріпленого ст. 13 ЦПК України не вирішує питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 328, 335, 344 ЦК України, ст.ст.12, 13, 142 ч.1, 206 ч.4, 247 ч.2, 263-267, 273, 274 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_3 .
Повне тест рішення виготовлено 29 березня 2021 року.
Суддя Н.Г. Ковтун