Справа №297/205/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фейіра О. О., при секретарі судового засідання Радзецькій Ю.Л., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 4 000 гривень щомісяця, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, та стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1 000 грн. щомісяця, і до досягнення дитиною трох років.

Позов позивачкою мотивований тим, що рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області №297/2600/20 від 21 січня 2021 року, шлюб між нею та відповідачем розірвано. За час шлюбу в них з відповідачем народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Коштів, які надає відповідач на утримання сина, недостатньо для матеріального забезпечення дитини. Крім того, такі кошти відповідач надає нерегулярно, а тому бажає стягувати з нього аліменти на утримання дитини. Відповідач ОСОБА_2 працює за кордоном. Вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, ніде не працює та не може працевлаштуватися, оскільки доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років. А тому, бажає стягувати з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Просить суд стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 4 000 гривень щомісяця, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, та стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на її утримання у розмірі 1 000 грн. щомісяця, і до досягнення дитиною трох років.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву від 03 березня 2021 року, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити (а.с. 23).

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з"явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду справи від нього не надходило (а. с. 33-34).

Разом з тим, 23 березня 2021 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву, та згідно такого, останній не заперечує проти стягнення з нього в користь позивачки ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, однак вважає що розмір аліментів, які просить позивачка є занадто великим та в 4 рази перевищує встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку, крім того, він є безробітним. Не заперечує щодо сплати аліментів на утримання дитини в сумі 1 500 грн.. Однак, в задоволенні позовних вимог позивачки ОСОБА_1 в частині стягнення в її користь аліментів на її утримання в розмірі 1 000 гривень щомісяця, і до досягнення дитиною трьох років, просить відмовити, оскільки позивачкою не надано доказів про можливість сплати ним коштів на її утримання. Разом з тим, в цій частині позовні вимоги позивачки вважає необгрунтованими (а.с. 26-28).

Позивачка ОСОБА_1 відповідь на відзив відповідно до ст. 179 ЦПК України, в передбачений ЦПК строк не подала.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи на які сторони поссилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Так, рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області №297/2600/20 від 21 січня 2021 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 4).

Як встановлено з матеріалів справи, за час шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08 травня 2019 року (а.с. 10-11).

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , що стверджується копією довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №429 від 05 лютого 2021 року (а.с. 12).

Як стверджує позивач ОСОБА_1 , згідно матеріалів позовної заяви, коштів, які надає відповідач ОСОБА_2 на утримання сина, є недостатньо для матеріального забезпечення дитини. Крім того, такі кошти останній надає нерегулярно.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01 січня 2021 року встановлений у розмірі 1 921 грн., тобто мінімальний розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 СК України, а саме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становить 960 грн. 50 коп..

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, що слід стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд враховує також те, що утримувати неповнолітніх дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Твердження позивача про те, що відповідач матеріально взмозі сплачувати аліменти на утримання дитини в сумі 4 000 грн. щомісяця, оскільки працює за кордоном, суд до уваги не приймає, оскільки жодних доказів на ствердження такого, позивачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, а також те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, те що відповідач є працездатним, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька дитини, встановлений мінімальний розмір аліментів на дитину часто не є достатнім для належного забезпечення дитини всім необхідним, виходячи з розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття, а тому позовні вимоги позивача, суд вважає задоволити частково.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, суд враховує, що позивачкою ОСОБА_1 не зазначено обставин, що дають стверджувати, що відповідач ОСОБА_2 може надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Крім того, будь-яких доказів на ствердження доводів позивачки про те, що відповідач матеріально взмозі надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дитиною трьох років, оскільки працює за кордоном, нею не надано.

А тому, позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, суд вважає необгрунтованими та недоведеними, в задоволенні яких слід відмовити.

Крім того, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 908, 00 гривень.

Керуючись ст. ст. 84, 180-182, 184 СК України, ст. ст. 141, 206, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

рішив:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісяця, починаючи з 05 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 в користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Фейір О. О.