ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/631/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/1166/21 Категорія: на ухвалу Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіБондаренко С.І., Гончар Н.І.
секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) ОСОБА_1 ,

відповідач Придніпровського ВДВС м. Черкаси,

третя особа - Департамент соціальної політики Черкаської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача адвоката Ткач В.В. на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01.03.2021 (повний текст складено 01.03.2021, суддя в суді першої інстанції Казидуб О.Г.) про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом адвоката Ткач Валентини Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Придніпровського ВДВС м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент соціальної політики Черкаської міської ради, про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :

у лютому 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ткач В.В., звернулася до суду із позовом, яким просила зняти арешт з 1 / 3 частини її квартири по АДРЕСА_1 , накладений постановою серії АА №352953 від 10.11.2006 ДВС Придніпровського району міста Черкаси, мотивуючи про те, що вказаний арешт є незаконним та безпідставним, адже борг у виконавчому провадженні, в якому його було накладено, позивачем погашено ще 2006 року. Зазначає, що матеріали відповідного виконавчого провадження були знищені, що слідує з адвокатського запиту, надісланого з даного приводу.

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01.03.2021 відмовлено у відкритті провадження за вказаним позовом, оскільки цей спір не може бути розглянуто у порядку позовного провадження у порядку цивільного судочинства, так як позивач є боржником у відповідному виконавчому провадженні, отже має подавати скаргу на дії та рішення державного виконавця у порядку ст. 447 ЦПК України у разі порушення її прав.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подала 09.03.2021 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вказано на те, що позивач обрала належний спосіб захисту її права, адже виконавчого провадження на даний момент не існує його матеріали було знищено. Одночасно, відповідне рішення державного виконавця про накладення арешту порушує право власності позивача у справі, яке має бути захищено в обраний спосіб.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Предметом спору у цій справі є позовні вимоги про зняття арешту з майна позивача, накладеного постановою серії АА №352953 від 10.11.2006 ДВС Придніпровського району міста Черкаси. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 186984598 від 30.10.2019 підставою виникнення обтяження зазначено: постанова, АА № 352953, 10.11.2006, ДВС Придніпровськогорайону м. Черкаси, Держ.вик. В.В. Шостак.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а ч.1 ст.5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Одночасно статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За положеннями п.1 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Також п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, на яку послався суд першої інстанції, відмовляючи у відкриття провадження у справі, передбачає, що суд має відмовити у відкриття провадження у разі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом ч.1 ст.187 ЦПК України, яка регламентує відкриття судом провадження в цивільній справі, передбачено, що при вирішенні питання про відкриття провадження суд перевіряє чи є підстави для залишення позовної заяви без руху та її подальшого повернення (наявність певних недоліків у її формі чи змісті), а також для відмови у відкриття провадження (наявність істотних обставин, які свідчать про неможливість розгляду заяви у порядку цивільного судочинства).

Згідно ч.4 ст.265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення суду по суті спору у справі зазначаються, зокрема, мотивована оцінка аргументів позивача та норми права, які мають бути застосовані до правовідносин сторін у справі.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів. Зокрема, п.10 ч.2 визначено способом захисту цивільних прав та інтересів судом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

У разі, коли суд в резутальтатіі розгляду даної справи прийде до висновку про те, що позивачкою невірно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів, це є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

До вищевказаних висновків прийшов ВС у своїй постанові від 01.07.2020 року за № 645/7796/18.

Враховуючи вищенаведені положення процесуального законодавства та встановлені в цій справі фактичні обставини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково та стадії відкриття провадження надав оцінку обґрунтованості обраного позивачем способу захисту її порушеного права, адже вказані дії суду стосуються стадії вирішення спору по суті, а не відкриття провадження.

При цьому у разі, якщо позивачем невірно обрано спосіб захисту його права та в суду відсутні можливості по захисту порушених права позивача в інший спосіб у порядку ч.2 ст.5 ЦПК України, суд має з цих підстав залишити позовні вимоги у справі без задоволення, а не приймати відповідне рішення на стадії відкриття провадження, яка вчинення таких дій судом не передбачає.

У розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду - Perez deRada Cavanilles проти Іспанії, № 2809095, рішення від 28.10.1998.

Отже необхідною умовою забезпечення доступу позивача в цій справі до правосуддя є надання судом оцінки доводам його заяви у порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору у порядку певного судочинства.

Під час вирішення питання щодо можливості розгляду справи в порядку цивільного судочинства необхідно керуватися завданням цивільного судочинства, передбаченим у статті 2 ЦПК України, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відмова у відкритті провадження у справі з підстав наявності, як вказує суд, у особи права звернення із скаргою в порядку визначеному розділом VІІ ЦПК України, є помилковою, оскільки положення статті 186 ЦПК України визначають вичерпний перелік підстав відмови у відкритті провадження у справі і підстави, яка вказана судом, не передбачають.

Колегія суддів також звертає увагу, що в порушення положень ч. 5 ст. 186 ЦПК України, суд першої інстанції не роз`яснив в оскаржуваній ухвалі, в порядку якого саме судочинства має розглядатися даний спір, якщо на думку суду дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства - адміністративного, господарського тощо.

Таким чином висновки суду першої інстанції в цій справі про те, що спір не може розглядатися у порядку цивільного судочинства є помилковими. Отже необхідною умовою забезпечення доступу позивача в цій справі до правосуддя є надання судом оцінки доводам її позовної заяви по суті.

Відповідно до положень п.4 ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Отже ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01.03.2021 про відмову у відкритті провадження у даній справі слід скасувати у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права ст. ст. 186, 187 ЦПК України, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11.03.2021 скаржнику в цій справі було відстрочено сплату судового збору в сумі 2270,00 грн. * 0,2 = 454,00 грн. за розгляд її апеляційної скарги на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01.03.2021, питання про стягнення цієї суми до державного бюджету має бути вирішене судом при винесенні рішення по суті спору у справі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01.03.2021 про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом адвоката Ткач Валентини Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Придніпровського ВДВС м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент соціальної політики Черкаської міської ради, про зняття арешту з майна скасувати.

Матеріали даної цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 07.04.2021.

Суддя-доповідач

Судді