ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3408/21 Справа № 204/6226/20 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального закладу культури Дніпровська дитяча музична школа №11 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Міського комунального закладу культури «Дніпровська дитяча музична школа №11» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якій позивач просила стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 вересня 2018 року по 20 липня 2020 року в сумі 296131,29 грн. та судові витрати по справі судовий збір у сумі 2961,32 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн.

Позов мотивовано тим, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2020 року у іншій цивільній справі поновлено на роботі ОСОБА_1 на посаду викладача фортепіано та концерт-мейстера в Міському комунальному закладі культури «Дніпровська дитяча музична школа № 11» з 04 вересня 2018 року, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 звертається до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що на вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу поширюються положення ч.1 ст.233 КзпП України, згідно якої працівник протягом трьох місяців з дня, коли він дізнався про порушення свого права, може звернутися до суду з позовом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , починаючи з 03 вересня 2007 року, працювала викладачем у Міському комунальному закладі культури «Дніпровська дитяча музична школа № 11» (далі МКЗК ДДМШ №11).

Наказом директора МКЗК ДДМШ №11 від 04 вересня 2018 року №78, ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього розпорядку.

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 11» про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди. Вимог про стягнення середнього заробітку позивачем не висувалося, позов не уточнювався. Справі присвоєно унікальний номер 204/7317/18-ц.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2020 року у цивільній справі №204/7317/18 позов ОСОБА_1 задоволено частково, поновлено на роботі ОСОБА_1 на посаду викладача фортепіано та концерт-мейстера в Міському комунальному закладі культури «Дніпровська дитяча музична школа № 11» з 04 вересня 2018 року. Стягнуто з МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 11» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2550 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено по справі негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді викладача фортепіано та концерт-мейстера в Міському комунальному закладі культури «Дніпровська дитяча музична школа № 11» з 04 вересня 2018 року. (ЄДРСР № 91154296). Рішення суду набрало законної сили 20 серпня 2020 року.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що про своє порушене трудове право, в тому числі щодо права на середній заробіток за час вимушеного прогулу (яке встановлене ст.235 КЗпП України та вирішення якого нормами зазначеної статті передбачається одночасно з вирішенням питання про поновлення на роботі), позивач дізналася в жовтні 2018 року, подавши позов до відповідача про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди. Як вже зазначалось вище позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем до суду заявлено не було.На вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу поширюються положення ч.1 ст.233 КзпП України, згідно якої працівник протягом трьох місяців з дня, коли він дізнався про порушення свого права, може звернутися до суду з позовом.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 6, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі № 6-2426цс15 зроблено висновок, що «статтею 233 КЗпП України визначено три випадки обчислення початку перебігу строку звернення до суду. Так, перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору - з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду)».

Так, матеріалами справи встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2020 року поновлено на роботі ОСОБА_1 на посаду викладача фортепіано та концерт-мейстера в Міському комунальному закладі культури «Дніпровська дитяча музична школа № 11» з 04 вересня 2018 року.

24 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тобто в межах строку для такого звернення. А отже у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови в позові.

Відповідно до частини першої та другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року №348).

Згідно роз`яснень викладених у абз.3 п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100.

Згідно довідки МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 11» заробітна плата позивачки за останні два місяці, які передували звільненню складала 27782,36 грн. (13 720,50 грн. - липень 2018 року, 14 061,86 грн. - серпень 2018 року), кількість робочих днів у липні та серпні 2018 року 44 дні. Тобто, середньо денна заробітна плата позивачки складає 631,42 грн.

Вимушений прогул це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Позивачку звільнено з роботи 04 вересня 2018 року, тобто з цього часу було порушено її трудові права і поновилися вони лише 20 липня 2020 року з моменту винесення рішення про поновлення на роботі, тому саме цей період, тобто з дня наступного за днем звільнення до дня ухвалення судового рішення, і слід визнати вимушеним прогулом.

Таким чином, підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 вересня 2018 року по 20 липня 2020 року в сумі 283 507,58 гривень, виходячи з розрахунку: 631,42 грн. (середньоденна заробітна плата) х 449 робочих днів (час вимушеного прогулу).

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог.

В зв`язку із задоволення апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України з Міського комунального закладу культури Дніпровська дитяча музична школа №11 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 7087,69 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Міського комунального закладу культури Дніпровська дитяча музична школа №11 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального закладу культури Дніпровська дитяча музична школа №11 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 283 507,58 грн.

Стягнути з Міського комунального закладу культури Дніпровська дитяча музична школа №11 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 7087,69 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко