Справа № 357/7337/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

08 квітня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі - Ломако Є.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором найму житла, -

В С Т А Н О В И В :

29.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він є власником житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . 07.09.2018 року він передав у найм квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , про що було укладено договір найму житла від 07.09.2018 року, строком на 1 рік, до 10.09.2019 року (п. 2.1 укладеного договору) та складено і підписано сторонами акт прийому-передачі приміщення, в якому зазначено, що квартира придатна для проживання, майно в належному для експлуатації стані. У відповідності до п.3.5 Договору ОСОБА_2 було частково внесено заставу у розмірі 8000 грн., залишкову частку застави у розмірі 6000 гривень він зобов`язався внести до 10.09.2018 року, однак до теперішнього часу ця частка так і не була ним внесена. Згідно п.3.1, 3.2 Договору плата за проживання встановлена у розмірі 14 000 гривень в місяць, розрахунок проводиться наймачем щомісячно, шляхом перерахування коштів на його рахунок в Приватбанку до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Крім цього, п.3.3 Договору передбачено, що наймач оплачує всі комунальні платежі щомісячно. 03.07.2019 року наймач ОСОБА_2 у порушення п.4.4.3 Договору відмовився від найму житла і без попередження його, як власника і наймодавця, залишив найману ним квартиру і зник. При цьому, ОСОБА_2 не розрахувався з ним за останній місяць проживання, з 07.06.2019 року по 07.07.2019 року, а саме заборгував гроші в сумі 14 000 грн. Крім цього, ОСОБА_2 не оплатив отримані ним комунальні послуги, а саме: за використаний газ в сумі 14 600,32 грн., за використану електроенергію в сумі 3 958,08 грн. та 555,44 грн. В зв`язку із наявністю заборгованості за користування газом 29.05.2019 року представниками ПАТ «Київоблгаз» було проведено відключення квартири від газопостачання, про що складено акт про відключення об`єкту від 29.05.2019 року, але орендар ОСОБА_2 самовільно зірвав встановлену пломбу, підключив газопостачання і продовжив використовувати газ до 03.07.2019 року. 24.12.2019 року він з`явився у відділення ПАТ «Київоблгаз», де дізнався про відключення його квартири від газопостачання, а також при приїзді на місце бригади ПАТ «Київоблгаз» було виявлено відсутність встановленої раніше пломби та встановлено нову пломбу № К.15831064, про що складено акт про відключення об`єкту від 24.12.2019 року, того ж дня було складено акт про порушення №7294 від 24.12.2019 року. 24.12.2019 року комісією ПАТ «Київоблгаз» було розглянуто акт про порушення №7294 від 24.12.2019 року та складено два акти-розрахунки необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 24.12.2019 року на суми 5 135, 73 грн. та 13 479,79 грн. та нараховано йому суму збитків у загальному розмірі 18 615,52 грн. Після сплати ним, власником квартири, заподіяних збитків у сумі 18 615, 52 грн. і компенсації витрат з відключення та відновлення газопостачання у розмірі 646,39 грн., ПАТ «Київоблгаз» 27.12.2019 року було відновлено газопостачання у квартирі, про що складено акт про усунення порушення від 27.12.2019 року. Крім того, не попередивши позивача своєчасно, за три місяці, письмово про відмову від договору найму житла, наймач ОСОБА_2 звільнив помешкання без попередження, тому, ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити йому плату за користування житлом за три місяців сумі 42 000 грн. Таким чином, заборгованість ОСОБА_2 складає 103432,18 грн., з яких 3% річних від простроченої суми - 3056,43 грн. за шість місяців. В період з 03.07.2019 року по 16.10.2019 року він неодноразово зв`язувався з ОСОБА_2 і він обіцяв повернути заборгованість, що виникла у нього в результаті найму квартири та укладення Договору найму житла, 16.10.2019 року направив ОСОБА_2 листа-вимогу про повернення заборгованості, який останній отримав 05.11.2019 року, однак, жодних дій щодо повернення заборгованості не вчинив. Тому, просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь борг за договором найму житла від 07.09.2018 року в сумі 103 432 грн. 18 коп. та судові витрати.

02.09.2020 року судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на електронну адресу суду направив клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав.

На підставі ст. 280 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: Тернопільська область, Борщівський район, с. Іванків, є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:5016, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 04.10.2013 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.05.2014 року (а.с. 10,29).

Також, встановлено, що 07.09.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір найму (оренди) житла, згідно якого наймодавець передав, а наймач прийняв у тимчасове платне користування (найм) для проживання квартиру АДРЕСА_4 , яка належить наймодавцю на підставі свідоцтва про право власності, строком на 1 рік, до 10.09.2019 року (пункт 2.1 договору).

07.09.2018 року ОСОБА_1 передав квартиру АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 , про що було складено і підписано акт прийому-передачі приміщення, в якому зазначено, що приміщення передається в справному стані, належному до експлуатації, сторони не мають один до одного ніяких претензій, квартира придатна для проживання, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9).

Згідно пунктів 3.1, 3.2, 3.3 Договору плата за проживання встановлюється у розмірі 14 000 гривень в місяць. Розрахунок проводиться наймачем щомісячно шляхом перерахування коштів на рахунок наймодавця в Приватбанку до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Наймач оплачує всі комунальні платежі щомісячно та пунктом 4.3.1 Договору передбачено обов`язок наймача своєчасно вносити плату за житло та плату за комунальні послуги помісячно.

Встановлено, що 16.10.2019 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 листа-вимогу про повернення заборгованості, в якому повідомив відповідача про обов`язкову сплату заборгованості згідно договору найму житла від 07.09.2018 року, що вручений останньому 05.11.2019 року, що підтверджується копією листа-вимоги та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 27,28).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 759 ЦК визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно положень ст. 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Відповідно до ст. 767 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймодавець зобов`язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров`я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час користування нею. Наймач зобов`язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно з положеннями ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина (ч. 1 ст. 812 ЦК України).

Частиною 1 статті 820 ЦК України передбачено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла.

Аналіз змісту зазначених норм закону свідчить, що істотними умовами договору найму є погодження сторонами предмету договору (об`єкту, який передається в найм), строку його дії та розміру плати.

Отже, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір найму житла від 07.09.2018 року та сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору.

Частиною 3 статті 815 ЦК України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла, що зазначено в частині 3 статті 820 ЦК України.

Так, позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 03.07.2019 року у порушення п.4.4.3 Договору відмовився від найму житла і без його попередження залишив квартиру АДРЕСА_4 , не розрахувавшись за останній місяць проживання, з 07.06.2019 року по 07.07.2019 року, не перерахувавши на рахунок наймодавця орендну плату в сумі 14 000 грн.

Крім цього, як стверджує позивач, ОСОБА_2 не оплатив отримані ним комунальні послуги, а саме: за використаний газ в сумі 14 600,32 грн. згідно рахунку № від 30.07.2019р. (а.с. 24), за використану електроенергію в сумі 3 958,08 грн. згіднорахунку №28 за липень 2019 р. та 555,44 грн. згідно рахунку № НОМЕР_2 за червень 2019 року (а.с. 25,26). Також, не оплатив суму збитків у розмірі 18 615,52 грн., згідно двох актів-розрахунків необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 24.12.2019 року, які нараховані згідно акту про порушення №7294 від 24.12.2019 року та акту про відключення об`єкту від 24.12.2019 року (а.с. 16-19), оскільки у зв`язку із виникненням заборгованісті за користування газом 29.05.2019 року представниками ПАТ «Київоблгаз» проведено відключення його квартири від газопостачання, встановлено пломбу №R.26123309, про що складено акт про відключення об`єкту від 29.05.2019року (а.с. 15), який також самовільно зірвав встановлену пломбу, підключив газопостачання і продовжив використовувати газ до 03.07.2019 року.

Зазначені обставини, щодо сплати заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 14 600,32 грн., щодо сплати заподіяних збитків у розмірі 18 615,52 грн. та витрат з відключення та відновлення газопостачання у розмірі 646,39 грн. згідно акту надання послуг №12-98 та рахунку на оплату №12-98 від 26.12.2019 року, підтверджується актом про усунення порушення від 27.12.2019 року, яким ПАТ «Київоблгаз» було відновлено газопостачання в квартирі (а.с. 20-23).

Отже, судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав вищевказаний договір найму і отримав квартиру в користування у строк вказаний у договорі, однак умови договору порушив, а саме не розрахувався за останній місяць проживання у даній квартирі, тим самим заборгував плату за проживання у розмірі 14000,00 грн. та не оплатив заборгованість за комунальні послуги.

Разом з тим, суд критично оцінює розмір заборгованості за використану електроенергію в сумі 3 958,08 грн. згідно рахунку № НОМЕР_3 за липень 2019 р. та 555,44 грн. згідно рахунку № НОМЕР_2 за червень 30.06.2019 року, оскільки заборгованість за червень місяць у розмірі 555,44 грн. включається до заборгованості за липень місяць та згідно рахунку № НОМЕР_3 за липень 2019 року вказано лише суму до сплати в розмірі 3958,08 грн., а згідно перерахунку після зняття показників зазначено заборгованість у розмірі 1989,12 грн., що і підлягає до стягнення.

Також, позивач стверджує, що ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити йому плату за користування житлом за три місяців сумі 42 000 грн., оскільки останній не попередивши його своєчасно, за три місяці, письмово про відмову від договору найму житла, залишив помешкання.

Так, частиною 1 статті 825 ЦК України передбачено, що наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою.

Також, п.4.4.3 Договору визначено право наймача у будь-який час відмовитися від договору найму житла, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. При достроковому розірванні договору наймачем аванс, як штраф залишається наймодавцю у сумі 14000,00 грн.

Аналіз змісту зазначеної норми закону, свідчить, що позивач має довести належними та допустимими доказами факт неможливості укладення договору найму житла на таких самих умовах з іншою особою, щоб мати право вимоги стягнення плати за користування житлом за три місяці, що у даному випадку позивачем не доведено, а згідно із пунктом 4.4.3 Договору передбачено штрафні санкції (у сумі 14000,00 грн.) за неналежне виконання наймачем вимоги про дострокове розірвання даного договору.

Також, безпідставними є позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 3% річних (3056,43 грн. за шість місяців), беручи до уваги те, що зі змісту договору найму (оренди) житла від 07.09.2018 року, не вбачається накладення таких штрафних санкцій.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, тому стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором найму житла у розмірі 49851,35 грн.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 498,51 грн.

Керуючись ст. 11, 626-629, 759, 762, 763, 765, 767, 810-812, 815, 820, 825 ЦК України ст. 2, 12, 13, 19, 76-82, 141, 223, 258, 259, 263, 265, 273, 274-279, 280-289, 354-356 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: 48723, Тернопільська область, Борщівський район, с. Іванків) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_5 ), про стягнення боргу за договором найму житла, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором найму житла у розмірі 49851,35 грн. та судові витрати у розмірі 498,51 грн. (всього 50349,86 грн. ( п`ятдесят тисяч триста сорок дев`ять гривень 86 копійок).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 13.04.2021 року.

СуддяО. В. Бондаренко