УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Мукачево Справа №303/2973/21

2-з/303/8/21

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2021 року до суду від ОСОБА_1 , до пред`явлення позову, надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме:

- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 із земельною ділянкою кадастровий номер: :04:002:0022;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку з кадастровим номером: :32:001:0017;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Заява обґрунтовуються доводами про те, що з метою уникнення реалізації АТ «Укрссибанк» іпотечного майна (нежилі вбудовані приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , право власності на які на підставі договору купівлі-продажу було зареєстровано за ОСОБА_1 ), ним було викуплено право вимоги за кредитним договором. Разом з тим, органами досудового розслідування зареєстровано кримінальне провадження №0000074, в тому числі й про обвинувачення ОСОБА_6 щодо придбання ним права на чуже майно шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах та заволодіння грошовими коштами ОСОБА_1 . В межах вказаного кримінального провадження, ним подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 1258450,00 гривень. Однак, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_6 закрито, цивільний позов залишено без розгляду. Після смерті ОСОБА_6 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частки: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

У зв`язку з тим, що спадкоємці померлого ОСОБА_6 можуть відчужити нерухоме майно, що в подальшому зробить неможливим виконання рішення про звернення стягнення на майно, просить накласти арешт на спірні майнові активи.

При вирішенні вищезазначеної заяви про забезпечення позову суд, передусім виходить з того, що відповідно до частин першої та другої ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з аналізу даної норми закону, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити, і такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з приписами пункту 7 частини першої ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Поряд з цим, у пункті третьому та четвертому постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, згідно з пунктом 1 частини першої статті 152 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Частиною першою статті 30 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Звертаючись до суду із вказаною заявою, заявник зазначив, що майном з найбільшою вартістю є домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 із земельною ділянкою кадастровий номер: :04:002:0022.

Аналіз змісту заяви ОСОБА_1 свідчить про відсутність фактичних даних щодо вартості об`єктів нерухомості, на які необхідно накласти арешт, що давало б суду можливість зробити висновок про підсудність вказаної заяви Мукачівському міськрайонному суду Закарпатської області.

Крім того, матеріали заяви не містять даних, які б свідчили про набуття заявником прав вимог за кредитним та іпотечним договором, а також даних щодо необхідності застосування судом заходів для забезпечення позову у вигляді арешту на майно та існування реальної загрози невиконання відповідачами рішення суду.

Суд, за відсутності таких фактичних даних, які повинні зазначатися в заяві з урахуванням положень п. 7 частини першої ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України, позбавлений можливості об`єктивно вирішити заяву.

Таким чином, посилання заявника на зазначені ним обставини залишився доказово непідтвердженим.

Вищезазначене є підставою для повернення заяви заявнику на підставі частини дев`ятої ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 151- 153, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Заяву повернути.

2. Копію ухвали направити заявнику.

3. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Кость