Справа № 189/223/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.04.2021 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області:

в складі головуючого судді Степанової О.С.

при секретарі Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_2 , про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.08.2011 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 15.10.2020 року шлюб між сторонами було розірвано, після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки є працездатною особою, офіційно працевлаштований, веде особисте господарство, іншим особам аліменти не сплачує. Враховуючи положення Сімейного кодексу України щодо обов`язку утримувати дітей до їх повноліття, рівні права та обов`язки батька та матері щодо дитини, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття.

Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності позивачки та відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності.

Позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду відзив на позовну заяву, з позовними вимогами не погоджується, оскільки підставою для стягнення аліментів за рішенням суду є та обставина, що батько (мати) не приймають участь у матеріальному забезпеченні дитини. Однак, він постійно приймає участь у вихованні та матеріальному забезпеченні своєї доньки, купує усі необхідні речі, в добровільному порядку перераховує позивачці грошові кошти у розмірі, не меншому ніж передбачено законом для мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку. Крім того, ОСОБА_1 у позовній заяві не наводить підстав та обґрунтування розміру аліментів, які вона просить стягувати з відповідача, а саме 1/3 частку з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в зв`язку з їх безпідставністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до п. п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, судом було встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07.02.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Покровського РУЮ у Дніпропетровській області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.5).

Згідно копії рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15.10.2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 20.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №77 - розірвано (а.с.7-8).

Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного 22.02.2021 року комісією в складі депутата Покровської селищної ради ОСОБА_5 , сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , донька ОСОБА_1 ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні (а.с.9).

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як вбачається з копій чеків, наданих відповідачем, 04.02.2021 року на банківську картку ОСОБА_1 було перераховано аліменти за січень 2021 року в сумі 1238 грн., та 26.02.2021 року аліменти за лютий 2021 року в сумі 1280 грн. (а.с.21).

Однак, судом достовірно встановлено, що договору про участь в утриманні дитини батьки між собою не укладали, між позивачкою та відповідачем не узгоджений розмір аліментів, згідно положень Сімейного кодексу України відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину, надавати їй необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів, які сплачуються з усіх видів заробітку (доходу), крім того, враховуючи, що ОСОБА_2 у будь-який час може припинити добровільну сплату аліментів, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки.

Згідно ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно обраного позивачем виду аліментів, аліменти призначаються у частці від доходу, що відповідає вимогам СК України. Щодо розміру аліментів, то суд виходить з наступного.

Суд враховує майновий та сімейний стан відповідача в межах наданих суду доказів, відсутність виконавчих листів про стягнення та відсутність підтверджених належним чином інших обтяжуючих грошових зобов`язань, які б мали враховуватись при визначенні матеріальної спроможності відповідача щодо сплати аліментів.

Крім того, суд враховує положення сімейного законодавства, яким визначено, що аліменти у розмірі 1/4 частини доходів можуть бути стягнуті судом у порядку наказного (безспірного) провадження (ч.5 ст.183 СК України), що є фактичним законодавчим визначенням оптимального і звичайно прийнятого розміру аліментів на одну дитину.

Суд враховує положення закону щодо гарантованого і рекомендованого мінімального розміру аліментів, і виходить з того, що вказаний рекомендований розмір аліментів є мінімальним, і не є поняттям, обмежуючим розмір аліментів, при умові, що батько дитини має матеріальну можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. З урахуванням доводів позову та наданих доказів, суд дійшов висновку щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини свого доходу. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини, не порушить прав сторін.

Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у більшому розмірі (як просить позивач), виходячи з того, що позивач не довела наявності будь-яких обставин, які б заслуговували у цьому сенсі на увагу і вимагали б стягнення аліментів у більшому (1/3) розмірі.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 908,00 грн. судового збору в дохід держави.

Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та керуючись ст. ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 17.04.2003 року Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 14.12.2012 року Покровським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, РНОКПП - НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 17.04.2003 року Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.С. Степанова