Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/274/21

05 квітня 2021 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Круль І.В.

за участю секретаря с/з Дроздюк І.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до голови Богородчанської районної державної адміністрації Дмитра Мариневича про визнання недостовірною інформації та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд пред`явивши позов до голови Богородчанської районної державної адміністрації Дмитра Мариневича про визнання недостовірною інформації та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 червня 2020 року голова Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Дмитро Мариневич підписав розпорядження № 151 «Про зміну прізвища малолітньої ОСОБА_3 », в якому вказана недостовірна інформація, а саме: «У своїй заяві ОСОБА_4 вказала, що батько дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2015 року з сім`єю не проживає, з дочкою не спілкується, участі у навчанні і вихованні дитини не бере, життям і здоров`ям дитини не цікавиться, матеріально не допомагає». Дана інформація не відповідає дійсності і порушує його, яка батька ОСОБА_5 , та його сина ОСОБА_5 немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Богородчанської РДА 25.06.2020 р., на якій він був присутній як представник його сина, він спростував дану інформацію, але вона не була взята до уваги членами комісії та її головою ОСОБА_6 . Рішення комісії та розпорядження голови Богородчанської РДА № 151 від 30.06.2020 р. було оскаржено до суду і постановою Івано-Франківського апеляційного суду в справі № 338/778/20 від 08 лютого 2021 року скасовані. Вважає, що у розпорядженні, яке підписане головою РДА Мариневичем Д., якщо він посилається на заяви матері дитини, необхідно було також подати дані про підтвердження чи не підтвердження даних відомостей при розгляді заяви службою у справах дітей та засіданні комісії. Також до отримання розпорядження Богородчанської РДА вони не знали на чому ґрунтується заява матері дитини, їм не дали можливості ознайомитися з матеріалами справи, і на засіданні комісії не озвучили на яких фактах ґрунтується заява ОСОБА_4 . Вважає, що поширенням недостовірної інформації щодо його сина ОСОБА_5 відповідачем завдано шкоди його та його сина немайновим інтересам, оскільки повідомлено третім особам про порушення сином загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог, принципів етики і моралі, свідчить про принизливе ставлення відповідача до нього та його сина, що впливає на зниження цінності його особи, створено негативну соціальну оцінку його особи та його сина в очах оточуючих, чим порушено його честь, а його професія є соціально важливою. Також вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн, яка є мінімальною для відшкодування його душевних страждань, відтак розумною та справедливою. Просить визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на повагу до їх гідності, честі та недоторканості ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_7 у розпорядженні № 151 від 30.06.2020 р. «У своїй заяві ОСОБА_4 вказала, що батько дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2015 року з сім`єю не проживає, з дочкою не спілкується, участі у навчанні і вихованні дитини не бере, життям і здоров`ям дитини не цікавиться, матеріально не допомагає» та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою від 04 березня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

Ухвалою від 23 березня 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву в якій вказав, що Богородчанською РДА за час його головування жодного рішення, яке б принижувало честь, гідність чи ділову репутацію ОСОБА_2 та порушувало б його права чи законні інтереси не приймалося. Розпорядження голови Богородчанської РДА № 151 від 30.06.2020 р. «Про зміну прізвища малолітньої ОСОБА_3 » стосувалося сина позивача ОСОБА_5 та його онуки ОСОБА_8 .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 свою позицію, висловлену у поданому відзиві на позов підтримав та пояснив, що позивачем в позовній заяві не зазначено, в чому полягає моральна шкода, які права позивача порушено внаслідок видачі розпорядження про зміну прізвища його онуки, яку інформацію слід спростувати, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Також вказав, що шкоду, завдану працівником під час виконання ним трудових (службових) обов`язків, відшкодовує юридична особа. Позивач не заявляв клопотання про залучення співвідповідача чи заміну відповідача та не довів, що не знав, що за дії працівника відповідає юридична особа. Просив в позові відмовити, оскільки він є неналежним відповідачем.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази у справі, які надані у розпорядження суду, у їх сукупності та взаємозв`язку, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що 30 червня 2020 року голова Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Дмитро Мариневич видав розпорядження № 151 «Про зміну прізвища малолітньої ОСОБА_3 ».

В даному розпорядженні вказано, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Богородчанської районної державної адміністрації 25.06.2020 року розглянуто заяву та інші матеріали, надані громадянкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 , щодо надання дозволу на зміну прізвища малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на дошлюбне прізвище матері ОСОБА_9 . У своїй заяві ОСОБА_4 вказала, що батько дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2015 року з сім`єю не проживає, з дочкою не спілкується, участі у навчанні і вихованні дитини не бере, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, матеріально не допомагає. Працівниками служби у справах дітей та районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді районної адміністрації у присутності матері ОСОБА_4 та дідуся ОСОБА_10 проведено бесіду з малолітньою ОСОБА_3 , під час якої з`ясовано, що дитина хоче змінити своє прізвище на ОСОБА_9 . Відповідно до ст. 148 Сімейного кодексу України, п. 71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини № 21 від 25.06.2020 року надано згоду на зміну прізвища малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на дошлюбне прізвище матері ОСОБА_9 . Органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження № 12 від 30.08.2012 р., складеного виконавчим комітетом Космацької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області відповідно до чинного законодавства України.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у справі № 338/778/20 за позовом ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , до Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, ОСОБА_4 про скасування розпорядження голови Богородчанської районної державної адміністрації та рішення комісії з питань захисту прав дитини Богородчанської районної державної адміністрації рішення Богородчанського районного суду від 28 жовтня 2020 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково - скасовано рішення комісії з питань захисту прав дитини Богородчанської районної державної адміністрації № 21 від 25 червня 2020 року та розпорядження голови Богородчанської районної державної адміністрації № 151 від 30 червня 2020 року.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

В п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права та заподіяна моральна шкода.

Позивачем не подано суду жодного належного і допустимого доказу на обґрунтування того, що внаслідок виданого розпорядження № 151 від 30.06.2020 р. «Про зміну прізвища малолітньої ОСОБА_3 » поширенням недостовірної інформації щодо його сина ОСОБА_5 відповідачем - головою Богородчанської РДА ОСОБА_7 була завдана шкода його та його сина немайновим інтересам, не зазначено, яким третім особам було повідомлено про порушення сином загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог, принципів етики і моралі; яким чином поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до позивача та його сина, що в свою чергу впливає на зниження цінності його особи; чим підтверджується, що поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку його особи та його сина в очах оточуючих, порушив його честь, оскільки його професія є соціально важливою, а також відсутнє обґрунтування визначеного ним розміру моральної шкоди.

За теоретичним визначенням відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та порушила, не визнала або оспорила права, свободи чи інтереси позивача і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

В п.71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 № «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» зазначено, що для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення імені, прізвища, по батькові дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності).

Служба у справах дітей з метою вивчення ситуації та підготовки висновку щодо визначення або зміни прізвища, імені та по батькові дитини проводить бесіду з матір`ю, батьком та дитиною, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може висловити свою думку.

Рішення органу опіки та піклування про розв`язання спору між батьками щодо визначення або зміни імені, прізвища, по батькові дитини приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

В п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано, що відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона.

Судом встановлено, що розпорядження № 151 «Про зміну прізвища малолітньої ОСОБА_3 » від 30 червня 2020 року видано ОСОБА_7 при виконання свої посадових обов`язків голови Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, тому належним відповідачем у даній справі повинна бути юридична особа - Богородчанська районна державна адміністрація Івано-Франківської області, від імені якої він виступав.

Відповідно до вимог ч.ч.1-3 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Позивачу в ухвалі про відкриття провадження було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.ст. 43, 49 ЦПК України. ОСОБА_2 в підготовче та судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в зв`язку з чим суд був позбавлений можливості вирішити питання про залучення до участі у справі співвідповідача чи заміну первісного відповідача належним відповідачем. Водночас суд вважає, що позивач ОСОБА_2 , виступаючи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача у цивільній справі № 338/778/20 за позовом ОСОБА_5 до Богородчанської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 про скасування розпорядження голови Богородчанської районної державної адміністрації та рішення комісії з питань захисту прав дитини Богородчанської районної державної адміністрації, розумів, які особи мають безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами і кого з осіб слід залучити до участі у даній цивільній справі за його позовом до голови Богородчанської районної державної адміністрації Дмитра Мариневича про визнання недостовірною інформації та стягнення моральної шкоди.

За наведених вище обставин підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до голови Богородчанської районної державної адміністрації Дмитра Мариневича про визнання недостовірною інформації та стягнення моральної шкоди немає, тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_2 до голови Богородчанської районної державної адміністрації Дмитра Мариневича про визнання недостовірною інформації та стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 квітня 2021 року.

Головуюча І.В. Круль