Єдиний унікальний номер 227/4168/20
Номер провадження 22-ц/804/962/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 227/4168/20

Номер провадження 22-ц/804/962/21

07 квітня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Никифоряка Л.П., Новікової Г.В.

сторони по справі:

позивачка: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця»

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2021 року в частині стягнення судового збору, вступну та резолютивну частину якого складено суддею Здоровиця О. В. в м. Добропілля в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області 12 лютого 2021 року, час ухвалення рішення суду не зазначено, повний текст рішення складено 17 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Позивачка звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем у трудових відносинах. 17.07.2017 року була звільнена на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. З вказаним наказом про звільнення особисто була ознайомлена. Проте, відповідач при її звільненні не здійснив з нею повний розрахунок по заробітній платі та іншим виплатам. На підставі викладеного просить задовольнити позов.

Враховуючи вищезазначене, просила стягнути з відповідача:

1) заборгованість із заробітної плати за березень-липень 2017 року в розмірі 39 180,72 грн;

2) компенсацію за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати станом на 01.09.2020 року 8 970,18 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

12 лютого 2021 року рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 :

- заборгованість по заробітній платі за березень-липень 2017 року в загальному розмірі 36482,52 грн (тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 52 коп) та компенсацію втрати частини грошових доходів у розмірі 4989,00 грн (чотири тисячи дев`ятсот вісімдесят девять гривень 00 коп), а всього 41472,62 грн (сорок одну тисячу чотириста сімдесят дві гривні 62 коп).

- зобов`язано при виплаті ОСОБА_1 доходу у розмірі 41472,62 грн утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі;

-в решті позовних вимог відмовлено;.

- стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 1 810,45 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

24 лютого 2021 року не погодившись із вказаним рішенням в частині стягнення судового збору представником Акціонерного товариства «Українська залізниця» подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача судового збору в сумі 1810, 45 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення 724, 18 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскільки позивачка є фізичною особою, при поданні позовної заяви вона мала сплатити судовий збір в розмірі 840, 80 грн. Тому при розподілі судових витрат суд мав виходити саме з суми судового збору 840, 80 грн. Відповідно до рішення суду позовні вимоги задоволено на 86,13% та стягнуто судовий збір в сумі 1810, 45 грн, що є порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норма матеріального права.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивачка не скористалася своїм правом на подання відзиву відповідно до вимог статті 360 ЦПК України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 48 150, 90 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем і працювала енергодиспетчером виробничого підрозділу «Іловайська дистанція електропостачання» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», що підтверджується копією трудової книжки позивача НОМЕР_1 (а.с.6-7), наказом в. о. начальника дирекції залізничних перевезень Подлузького В.О. «Про припинення трудового договору (контракту)» № 6894/ДН-ос від 10.07.2017 року (а.с.61) .

Наказом (розпорядженням) № 6894/ДН-ос від 10.07.2017 року (а.с.61) позивача звільнено 17.07.2017 року з з роботи, у зв`язку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до змісту вказаного наказу при звільненні позивачу необхідно виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку та компенсацію за 56 днів невикористаної відпустки.

Вивчивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за березень-липень 2017 року в загальному розмірі 36 482,52 грн та компенсації втрати частини грошових доходів у розмірі 4 989,00 грн.

В рішенні суд зазначив, що при зверненні до суду позивачка повинна була сплатити судовий збір в розмірі 2102,00 грн, але вона звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позов них вимог, а саме (86,13%) у сумі 1810,45 грн, оскільки вимоги позивача задоволені частково (ціна позову 48 150,90 грн, задоволено 41 471,62 грн).

Колегія суддів не погоджується з таким розрахунком судового збору судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.1, п/п 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, справляється судовий збір в розмірі: 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається із матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_1 містить дві вимоги майнового характеру:

1) про стягнення заборгованості із заробітної плати за березень-липень 2017 року в розмірі 39 180,72 грн;

2) про стягнення компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати станом на 01.09.2020 року 8 970,18 грн., що відповідно до ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» не входить до структури заробітної плати, а тому є самостійною вимогою та підлягає оплаті при зверненні до суду.

Відповідно до п.10 постанови №10 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

Згідно з роз`ясненнями викладеними у п. 13 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, якщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Отже, згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для працездатних осіб 2102 гривні.

Тобто, при поданні позовної заяви, позивачка мала сплатити судовий збір за дві вимоги майнового характеру в розмірі 1681, 60 грн (2102?0,4=840, 80?2).

Вищезазначене суд не врахував, помилково зазначивши у рішенні, що позивачка повинна був сплатити судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2102,00 грн., як юридична особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, при винесенні рішення суд задовольнив частково позовні вимоги (ціна позову 48 150,90 грн, задоволено 41 471,62 грн) та стягнув з відповідача судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (86,13%) у сумі 1810,45 грн.

Таким чином, при наведені розрахунку судом було також невірно визначено % від задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки судом частково задоволено позовні вимоги в розмірі - 41 471,62 грн від ціни позову 48 150,90 грн, це є 87% від задоволених вимог.

Крім того, враховуючи суму судового збору, яка підлягала сплаті за дві позовні вимоги при поданні позовної заяви в розмірі 1681, 60 грн, з відповідача необхідно було стягнути судовий збір в розмірі 1 463 грн (1681, 60 ?87%).

Отже, апелянтом було вірно зазначено, що суд першої інстанції помилково розрахував суму судового збору, стягнувши 1 810,45 грн, але Акціонерним товариством "Українська залізниця" також було наведено невірний розрахунок судового збору, який підлягає до стягнення, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результа-тами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі встановлені обставини, які мають значення по справі, що призвело до невірного стягнення суми судового збору з відповідача, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги, апеляційну скаргу треба задовольнити частково, а оскаржуване рішення слід змінити в частині суми стягнутого судового збору.

В іншій частині ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2021 року в частині стягнення судового збору змінити та викласти у наступній редакції.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 1 463 грн (одну тисячу чотириста шістдесят три) гривні.

В іншій частині рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Л.П. Никифоряк

Г.В. Новікова