РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/10068/17

Провадження № 22-ц/4815/459/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

учасники справи:

позивач - Рівненська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Рівненської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - ДПІ у м. Рівне ГУ ДПС у Рівненській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2020 року (ухвалене у складі судді Панас О.В.) у справі за позовом Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ДПІ у м. Рівне ГУ ДПС у Рівненській області про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки,-

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року Рівненська місцева прокуратура звернулася до Рівненського міського суду з позовом в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ДПІ у м. Рівне ГУ ДПС у Рівненській області про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Рівненської міської ради від 19.07.2007 року № 929 між Рівненською міською радою та ОСОБА_1 06.11.2007 року укладено договір оренди земельної ділянки площею 10339 м.кв. по АДРЕСА_1 .

Вказаний договір 29.11.2007 зареєстровано у Рівненській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 68.

Згідно умов вказаного договору, орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 10339 кв.м.. Пунктом 9 Договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка передається в оренду, становить 2 875 598,38 гривень. Орендна плата вноситься орендарем виключно в грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 28 755,98 грн.. Річна орендна плата не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється законодавством України.

Рішенням Рівненського міського суду від 05.12.2013 по справі № 569/17051/13-ц до п. 9 вищевказаного договору внесено зміни і викладено його в наступній редакції: "Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку становить 108 190, 98 грн..

Пунктом 10 Договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Згідно п. 1.1 Договору орендна плата сплачується Орендарем рівними частинами у два строки - до 15 серпня та 15 листопада щорічно.

Про передачу відповідачу вказаної у договорі земельної ділянки в оренду свідчить акт приймання-передачі земельної ділянки.

Пунктом 35 Договору визначено, що його дія припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Наголошує, що у період часу з 2013 року по даний час відповідачем належним чином зобов`язання по сплаті орендних платежів не виконуються.

Так, упродовж вказаного періоду, орендарем жодного разу не сплачено орендну плату за землю та згідно інтегрованої картки платників податків сума заборгованості по орендній платі ОСОБА_1 станом на 31.12.2016 становить 497 902,65 грн..

Нарахування вищевказаної заборгованості підтверджується інфомрацією ДПІ у м. Рівне №3402/17-16-13-05 від 25.04.2017, інформацією ДПІ у м. Рівне №3969/17-16-13-05 від 24.05.2017 та інформацією, яка міститься в інтегрованій картці платника податків.

Таким чином, відповідачем, всупереч умовам договору та приписам ст. 96 ЗК України, без належних на те підстав, не сплачувалась орендна плата за користування земельною ділянкою та ця несплата носить системний характер, що свідчить про порушення істотних умов договору.

Систематична повна або часткова несплата орендних платежів за земельну ділянку порушує права орендодавця на своєчасне та в повному обсязі отримання орендної плати та є безумовною підставою для розірвання договорів оренди землі.

У зв`язку з цим, Рівненська місцева прокуратура визнала за необхідне захистити інтереси держави шляхом звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Рівненської міської ради про розірвання укладеного зі ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки.

Просили суд розірвати договір оренди землі, площею 10339 кв.м. по АДРЕСА_1 , від 06.11.2007, укладений між Рівненською міською радою та ОСОБА_1 , зареєстрований 29.11.2007 у Рівненській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" за №68. Зобов`язати ОСОБА_1 повернути Рівненській міській раді земельну ділянку, загальною площею 10339 кв.м., нормативна грошова оцінка якої становить 2 875 598,38 грн., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому її було одержано в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2020 року позовні вимоги Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ДПІ у м. Рівне ГУ ДПС у Рівненській області про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки - задоволено.

Розірвано договір оренди землі площею 10339 кв.м. по АДРЕСА_1 від 06.11.2007, укладений між Рівненською міською радою та ОСОБА_1 , зареєстрований 29.11.2007 у Рівненській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" за № 68.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути Рівненській міській раді земельну ділянку, загальною площею 10339 кв.м., нормативна грошова оцінка якої становить 2 875 598,38 гривень, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому її було одержано в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено ухилення ОСОБА_1 від виконання умов договору оренди та оплати орендної плати впродовж тривалого періоду часу , а саме за період з 2014-2016 роки, що є систематичним ухиленням від виконання зобов`язань за договором. Таким чином, відповідачем, всупереч умовам договору та приписам ст. 96 ЗК України, без належних на те підстав, не сплачувалася орендна плата за користування земельною ділянкою та ця несплата носить системний характер, що свідчить про порушення істотних умов договору. Систематична повна або часткова несплата орендних платежів за земельну ділянку порушує права орендодавця на своєчасне та в повному обсязі отримання орендної плати та є, на переконання місцевого суду, безумовною підставою для розірвання договору оренди землі.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що прокурором фактично заявлені вимоги не в інтересах держави, а в інтересах органу місцевого самоврядування та стосуються комунального майна. Спірні правовідносини не пов`язані із захистом інтересів держави, а стосуються інтересів та прав територіальної громади на комунальну власність.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести підстави для представництва компетентного органу.

Наголошує, що в позовній заяві відсутні обґрунтування щодо факту бездіяльності компетентного органу - Рівненської міської ради, які не підтверджуються належними доказами, що є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зауважує, що Рівненська місцева прокуратура в один той самий день 22.06.2017 року направляє позовну заяву та повідомлення компетентному органу - Рівненській міській раді про захист інтересів держави шляхом звернення до суду з позовом в інтересах органу, уповноваженого державою на здійснення відповідних функцій у даних спірних правовідносин, в особі Рівненської міської ради до ОСОБА_1 , а не до моменту звернення із відповідним позовом до суду. Цим самим, прокурор фактично не надає Рівненській міській раді можливості відреагувати на вказане порушення інтересів держави.

Під час судового розгляду справи, судом не було встановлено єдиного розміру орендної плати за земельну ділянку, як і не було досліджено та не надано правову оцінку наданим сторонами доказам (документам), щодо виникнення заборгованості.

Вважає, що позивачем не доведено наявність істотного порушення умов договору оренди земельної ділянки від 06 листопада 2007 року, оскільки ним сплачено орендну плату у розмірі 285 079,24 грн., а доказів понесення позивачем збитків або неотримання позивачем того, на що він має право розраховувати за договором оренди, матеріали справи не містять.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві Рівненська міська прокуратура просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За змістом ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

З урахуванням того, що поняття "інтереси держави", відповідно до Рішення Конституційного суду України №3-рп/99 від 08.04.1999, є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави" може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 815/724/15).

Інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади є частинами єдиного цілого - "інтересів держави", про які зазначено в ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

У даному випадку необхідність захисту інтересів держави, прокурор обґрунтовує необхідністю відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства - територіальної громади м. Рівне та орендаря, яким є відповідач.

Тому, заперечення відповідача щодо представництва прокурором інтересів Рівненської міської ради є безпідставними та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Судом встановлено, що 06.11.2007 року між Рівненською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки площею 10339 м.кв. по АДРЕСА_1 .

Вказаний договір 29.11.2007 року зареєстровано у Рівненській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 68.

Згідно умов вказаного договору, орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 10339 кв.м..

Пунктом 9 Договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка передається в оренду, становить 2 875 598,38 гривень. Орендна плата вноситься орендарем виключно в грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 28 755,98 грн. Річна орендна плата не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється законодавством України.

Пунктом 10 Договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Згідно п. 11 Договору орендна плата сплачується Орендарем рівними частинами у два строки - до 15 серпня та 15 листопада щорічно.

Про передачу відповідачу вказаної у договорі земельної ділянки в оренду свідчить акт приймання-передачі земельної ділянки.

Пунктом 35 Договору визначено, що його дія припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Рішенням Рівненського міського суду від 05.12.2013 по справі № 569/17051/13-ц до п. 9 вищевказаного договору внесено зміни і викладено його в наступній редакції: "Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку становить 108 190, 98 грн..

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами договору оренди виникли спірні правовідносини щодо сплати ОСОБА_1 орендної плати, що було предметом розгляду в судах адміністративної юрисдикції.

Так, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року у справі №817/569/17, яка була предметом перегляду Житомирського апеляційного адміністративного суду зі ОСОБА_1 було стягнуто податковий борг з орендної плати за земельну ділянку в сумі 285 079,24 грн.

Вказані судові рішення були скасовані постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.11.2018 року, а справу передано на новий розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.03.2019р. у справі № 817/569/17, залишеним в силі постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019р., було стягнуто податковий борг з орендної плати за земельну ділянку в сумі 285 079,24 грн..

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 24 вказаного Закону, визначає права та обов`язки орендодавця, зокрема, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною 1 ст. 96 ЗК України встановлено, що землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є - систематична несплата земельного податку або орендної плати (пункт "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 ухилявся від виконання умов договору оренди та оплати орендної плати впродовж тривалого періоду часу, що є систематичним ухиленням від виконання зобов`язань за договором. Несплата орендних платежів за земельну ділянку порушує права орендодавця на своєчасне та в повному обсязі отримання орендної плати та є, на переконання місцевого суду, безумовною підставою для розірвання договору оренди землі.

З такими висновками колегія суддів у повній мірі погодитися не може.

Матеріали справи свідчать, що несплата відповідачем орендної плати викликана, зокрема, наявністю спору щодо неї, який був предметом неодноразового розгляду в адміністративному суді.

У кінцевому результаті розгляду даного спору, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 року, яке набрало законної сили, судом було визначено до стягнення з ОСОБА_1 податковий борг з орендної плати за земельну ділянку у сумі 285 079,24 грн..

Вказана заборгованість була сплачена відповідачем, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 03 лютого 2021 року № 175110015 (а.с. 87).

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Частиною 1 статті 527 ЦК України, визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до п. 31 договору оренди, обов`язком орендаря є використання земельної ділянки відповідно до її цільового призначення.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 26.01.2021р. цільовим призначенням орендованої земельної ділянки є: код 03.10 Для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку).

На виконання умов договору оренди, відповідачем було виготовлено передпроектні пропозиції по об`єкту: "Будівництво офісної будівлі з наземним гаражем відкритого типу в АДРЕСА_1 ".

Таким чином, відповідачем протягом всього часу землекористування вчинялися всі необхідні та передбачені законодавством і договором дії, спрямовані на використання земельної ділянки у відповідності до її цільового призначення.

У свою чергу, частина 2 статті 651 ЦК України передбачає, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною вище нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Встановивши, що має місце заборгованість по сплаті орендної плати, ні податкова інспекція, ні Рівненська міська Рада, ані прокуратура не вживали заходів шодо звернення стягнення на майно боржника.

За таких обставин, враховуючи повне фактичне виконання ОСОБА_1 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 року про стягнення заборгованості з орендної плати за земельну ділянку, строк дії договору, цільове призначення земельної ділянки, відсутність доказів понесення позивачем збитків або неотримання ним того, на що він має право розраховувати за договором оренди, а також наявність на ній об`єктів нерухомості, які належать відповідачу, колегія суддів приходить до переконання про відсутність на даний час істотного порушення умов договору оренди, яке полягало б в систематичному ухиленні орендаря від сплати орендної плати, у зв`язку з чим розірвання договору оренди наразі є недоцільним.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ДПІ у м. Рівне ГУ ДПС у Рівненській області про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 09 квітня 2021 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.