Справа №167/71/20
Провадження №2/167/7/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сіліча І.І.

секретаря судових засідань - Матвійчук Л.О.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Рожище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на лікування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на лікування.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вироком Турійського районного суду Волинської області від 16 травня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 жовтня 2016 року та при якій вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, які потягли за собою стійку втрату працездатності. Відповідно до вироку суду, ОСОБА_4 було засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами та на підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік та покладенням обов`язків, згідно ст.76 КК України.

Внаслідок отриманих травм їй протягом року було встановлено І групу інвалідності. На даний час встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання.

Внаслідок стійких травм, які отримала під час дорожньо-транспортної пригоди, вона неодноразово проходила лікування, на яке були затрачені значні грошові кошти. За період часу з лютого 2018 року по грудень 2019 року на підтримання життєдіяльності та лікування для придбання лікарських засобів вона витратила 178 904,00 грн..

Вказані ліки були придбані за рецептами та рекомендаціями лікарів, оскільки вона неодноразово проходила стаціонарне та амбулаторне лікування в Волинській обласній клінічній лікарні м.Луцьк, КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня».

Вважає, що вказані кошти, які документально підтверджені повинен відшкодувати відповідач, а саме, як особа, що заподіяла шкоду каліцтвом.

На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в розмірі 178904,00 грн. пов`язану з лікуванням.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позову підтримали з підстав викладених в заяві. Вимоги позову просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 жовтня 2016 року, потерпіла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження. Відповідач неодноразово добровільно надавав допомогу на лікування позивачу. Крім того відшкодовував моральну шкоду, визначену судовим рішенням. На даний час щодо відшкодування понесених позивачем витрат на лікування не заперечує, однак лише в тому розмірі, сума яких підтверджена документально.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, та, з`ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З пояснень сторін, матеріалів справи судом встановлено, що вироком Турійського районного суду Волинської області від 16 травня 2018 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 жовтня 2016 року та при якій позивач ОСОБА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, розривом правої долі печінки, ускладненою внутрішньочеревною кровотечею, переломом нижньої щелепи справа із зміщенням уламків, перелому 1 і 5 ребер справа, перелому правої променевої кістки в типовому місці, перелому правої в ертлюжної впадини із зміщенням уламків, закритого відламкового перелому малогомілкової кістки справа із зміщенням уламків, чисельних зламів кісток тазу.

Відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином факт заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 є встановленим та доказуванню не потребує.

З матеріалів справи встановлено, що внаслідок отриманих травм ОСОБА_1 протягом року було встановлено І групу інвалідності, що підтверджується копією виписки стаціонарного хворого №1609 неврологічного відділення. На даний час встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 та копією виписки стаціонарного хворого №3809 неврологічного відділення.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 5 вище вказаної статті передбачає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Судом встановлено також, що позивач через травми, які отримала у дорожньо-транспортній пригоді в період 2018 - 2019 роках неодноразово проходила стаціонарне та амбулаторне лікування, що підтверджується виписками з історії хвороби. На придбання лікарських засобів позивач витратила 168341,36 грн., що підтверджується фіскальними чеками. Вказані ліки були придбані відповідно до рецептів та рекомендацій лікарів, оскільки за вказаний період вона проходила стаціонарне та амбулаторне лікування.

Таким чином, загальна сума витрат, які позивач понесла на лікування за період часу становлять 168341,36 грн., що належно підтверджено, а тому відшкодування витрат понесених позивачем у зв`язку з лікуванням в цій частині підлягає до задоволення.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для відшкодування на користь позивача ОСОБА_1 заявлених нею витрат на лікування згідно актів про наданні послуги від 21.08.2018 року, 23.08.2018 року, видаткової накладної від 23.08.2018 року та звіту про використані медикаменти, оскільки позивач в обґрунтування вимог не представила суду фіскальних чеків, квитанцій, чи інших документів, які підтверджують понесення нею таких витрат.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у даній категорії справ позивач на підставі п.6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1683,42 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

На підставі ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.16, 1187, 1195 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на лікування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 168341 (сто шістдесят вісім тисяч триста сорок одна) грн. 36 коп. витрат пов`язаних з лікуванням.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1683 (одна тисяча шістсот вісімдесят три) грн. 42 коп. витрати по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Міщук Ірина Володимирівна, робоча адреса АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представника відповідача: адвокат Стасюк Олександр Леонідович, робоча адреса: 43000, м.Луцьк, вул.Дубнівська, 36.

Повний текст рішення складено 06.04.2021 року.

СУДДЯ: І.І.Сіліч