№336/3725/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

Судді Жупанової І.Б.,

секретаря судового засідання Палубінської К.М.

за участю

Позивач ОСОБА_1 .

Представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

В позовній заяві позивач вказує, що з часу його народження мати самоусунулася від виконання своїх материнських обов`язків: не утримує його матеріально, не дбає про його побут, ніколи не приділяла уваги навчанню та вихованню. Від народження його виховували та доглядали дідусь з бабусею: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вони фактично замінили позивачу батьків, позивач мешкав разом з ними за адресою: АДРЕСА_1 , де і проживає по теперішній час, а його мати проживала за адресою: АДРЕСА_2 , де вона зареєстрована, та ще деінде. В дитячий садок та до школи позивача влаштовували дідусь з бабусею, вони контролювала навчання позивача, виховували його, але всі їхні спроби вплинути на доньку - мати позивача та примусити її дбати про нього, були марними. Дідусь позивача - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, зараз позивач мешкає разом з бабусею - ОСОБА_5 . Мати практично не бачить та не спілкується з нею, часто навіть не знає де вона.

Оскільки позивач неповнолітній, він не можу повною мірою реалізовувати свої громадянські права. Мати, яка, як законний представник мала б дбати про його інтереси та давати відповідні дозволи, коли цього вимагає закон, але не виконує цих функцій.

На підставі викладеного позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Ухвалою суду від 09.10.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Позивач та його представник адвокатом Луньова Л.В. у судовому засідання наполягали на задоволенні позовних вимог.

Позивач додатково пояснив, що останній раз бачив маму минулого року, від народження виховували його дідусь з бабусею. Мати самоусунулась від його виховання з самого народження, ніколи не приділяла уваги його навчанню та вихованню. Зараз мешкає разом з бабусею, мати практично не бачить та не спілкується з нею.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення на адресу реєстрації та проживання судових повісток, повідомлення про вручення поштових відправлень повернулись до суду з відміткою про отримання, крім того було оповіщена шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Судової влади України.

Представником третьої особи у судове засідання 25.03.2021 надано заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позову, крім того наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходили.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутність відповідачки, суд виходить з такого.

Частина 1 ст. 223 ЦПК України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а частиною четвертою цієї статті передбачається право суду на постановлення заочного рішення (на підставі наявних у справі даних та доказів) у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином.

В зв`язку з повторною неявкою відповідачки, що повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних і доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений, суд постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини:

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.

За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтвам про народження (а.с.6), як зазначає позивач запис про батька дитини у свідоцтві про народження зроблено відповідно до ст. 135 ч. 1 СК України.

Фактично із часу народження дитини її вихованням, розвитком та доглядом за нею й її станом здоров`я займається бабуся позивача. Відповідачка фактично усунулась від виховання власної дитини, не утримує її та не виконує власних батьківських обов`язків.

Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного спеціалістами відділу по Шевченківському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР, за адресою АДРЕСА_1 , проживає позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з бабусею ОСОБА_5 , умови проживання добрі, наявні умови для виховання та розвитку дитини.( а.с.10, 11).

Допитаний 25.03.2021 року у судовому засіданні за клопотанням позивача свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що є матір`ю відповідачки ОСОБА_3 , пояснила, що її онук ОСОБА_1 проживає разом з нею з 2 років та 7 місяців, де його мати вона не знає, вона зовсім не цікавиться життям сина, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Усі потреби дитини, забезпечувала разом з чоловіком, а після його смерті самотужки.

Допитаний 25.03.2021 року у судовому засіданні за клопотанням позивача свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона разом з позивачем та його бабусею живуть в одному під`їзді. Мати хлопчика бачила дуже давно, не бачила щоб вона займалась його вихованням. Хлопчик ввічливий,дуже хороший, вихований бабусею з дідусем.

Судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_3 самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, відносно сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають окремо, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Таким чином, відповідач у справі ОСОБА_3 вихованням дитини не займається, не виконує своїх батьківських обов`язків, і таким чином ухиляється від них.

Відповідач жодної участі у житті дитини не приймає. Бабуся позивача самостійно, без допомоги матері дитини, виховує та навчає дитину, матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, інтелектуальний, культурний та моральний розвиток, піклується про неї та створює всі належні умови для розвитку її природних здібностей. Бабуся позивача має можливість для створення для дитини належних соціально-побутових умов проживання, забезпечення психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку. Постійно слідкує за станом здоров`я свого онука, його розвитком, виховує та піклується про нього.

Відповідач, в свою чергу, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, взагалі не цікавиться станом її здоров`я, залишила дитину без моральної, фізичної та матеріальної підтримки, що, безумовно є для дитини психологічною травмою, халатно відноситься до своїх батьківських обов`язків всупереч вимогам ч. 2 ст. 141 СК України.

Відповідно до листа від 20.08.2020 року №01/22-309 Запорізького академічного ліцею «Вибір» неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався в цьому ліцеї з 2010 по 2017 рік. Мати неповнолітнього - ОСОБА_3 за період навчання не займалась його вихованням та навчанням, батьківських зборів не відвідувала. Впродовж всього періоду навчання неповнолітнього ОСОБА_1 в цьому закладі дитиною піклувалася його бабуся - ОСОБА_5 (а.с.23).

Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 34).

Вищезазначені обставини свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, закріплених ч. 1 - 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщин; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладенні на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України).

Таким чином, порушуються вимоги ст. 150, 152 Сімейного кодексу України та ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки дитини самоусунулися від виконання покладених на них батьківських обов`язків та проявляють повну байдужість до життя, здоров`я, своєї дитини.

Наведені вище обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, піклуванню про здобування нею освіти та про стан її здоров`я, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правових захист, як до, так і після народження.

Зазначені обставини дають суду підстави вважати, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не турбується про його фізичний, духовний та моральний розвиток, порушуючи вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України щодо захисту прав та інтересів неповнолітніх, їх виховання, турботи про фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому повинна бути позбавлена батьківських прав.

Таким чином, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 280-284, 354ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір від попередньої сплати якого позивач звільнений, на користь держави у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Суддя: І.Б. Жупанова