Ухвала

05 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 211/5004/18

провадження № 61-19704св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року у складі судді Ніколенко Д. М. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2019 року у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою», про усунення перешкод у користуванні власністю, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належною їй квартирою АДРЕСА_1 , усунувши перешкоди шляхом демонтажу за власний рахунок самовільно встановленої стіни та металевих дверей до квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та звільнення тамбуру загального користування вказаних квартир від меблевої шафи.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі

500,00 грн, судові витрати у справі: судовий збір в сумі 1 409,60 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 1 000,00 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня

2019 року - без змін.

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу,в якій з урахуванням уточнення касаційної скарги від 10 лютого 2020 року, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.

Під час підготовки справи до касаційного розгляду з`ясовано, що касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2018 року справу № 211/5004/18 на підставі частини шостої статті 19 ЦПК України визнано малозначною.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 22 жовтня 2018 року) для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Згідно з пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній станом на час подання позову та касаційної скарги) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним із помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені у малозначній справі. За таких обставин касаційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, статтями 19, 389, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження у справі № 211/5004/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою», про усунення перешкод у користуванні власністю, зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Крат