Постанова

Іменем України

31 березня 2021 року

м. Київ

справа № 757/36438/18-ц

провадження № 61-14529св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року у складі судді Бортницької В. В. та постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Желепи О. В., Кулікової С. В., Олійника В. І.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк, Донецької області.

Заява обґрунтована тим, що заявник є дружиною померлого ОСОБА_4

Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві заявниці відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_4 , оскільки на підтвердження факту смерті пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що стало підставою для звернення до суду.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 09 серпня 2018 рок заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Печерський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення факту смерті задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк, Донецька область, Україна.

Рішення підлягало негайному виконанню.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки реєстрація смерті ОСОБА_4 в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, документи, що підтверджують факт його смерті видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що унеможливлює таку реєстрацію, а встановлення даного факту є необхідним для вчинення заявником подальших нотаріальних дій для отримання спадщини, судом встановлено наявність правових підстав в судовому порядку встановити факт смерті ОСОБА_4 .

Не погоджуючись з рішенням, 15 листопада 2019 року особою, яка не брала участь у справі ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, який вважав, що суд вирішив питання про його права та інтереси у зв`язку з тим, що визнання смерті ОСОБА_4 та встановлення цього факту породжує юридичні наслідки, від яких залежить виконання, зміна або припинення майнових прав заявника.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції не може бути скасовано за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який не довів, порушення його прав. Посилання на те, що внаслідок ухвалення рішення з нього може бути стягнуто борг, який він повернув ОСОБА_4 є лише недоведеним припущенням. Обставини повернення боргу не є предметом дослідження в даній справі. Вважав, що ОСОБА_2 на спростування обставин, щодо часу , місця та дати смерті ОСОБА_4 , які встановлені судом першої інстанції жодних доказів не надав, а тому колегія суддів не вбачала підстав для скасування рішення суду, яке вже реалізовано заявником під час вступу в права спадкоємця. Заявник не є спадкоємцем, а тому посилання на те, що заява підлягала залишенню без розгляду, з огляду на наявність спору про право апеляційним судом не приймаються.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У жовтні 2020 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення винесені з грубим порушенням норм матеріального права, має місце не дослідження судами попередніх інстанцій доказів у справі, що мають суттєве значення для справи і не надано їм належної оцінки, а також має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суди першої та апеляційної інстанцій визнали встановленими.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Разом з тим, згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Перевіривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Короткий зміст встановлених фактичних обставин справи

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 перебували в шлюбі, який був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, 29 червня 1996 року, актовий запис № 185.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер у м. Донецьку Донецької області.

10 липня 2018 року Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві заявниці відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки документи щодо смерті останнього видані на тимчасово окупованій території України.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду як особа, яка не брала участі у справі, вважаючи, що суд вирішив питання про його права та інтереси (частина перша статті 352 ЦПК України, у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діяв на час ухвалення постанови судом апеляційної інстанції).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діяв на час ухвалення постанови судом апеляційної інстанції) суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 лютого 2020 року у справі

№ 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

Проте, під час перегляду справи в апеляційному порядку, апеляційним судом вказані норми процесуального права дотримані не були, апеляційний суд дійшовши висновку, що права ОСОБА_2 не порушено, переглянув рішення по суті та залишив його без змін.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до пункту 1 частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков
В. С. Жданова
А. Ю. Зайцев
В. М. Коротун