Справа № 2-2421/10
Провадження № 4-с/487/51/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2021 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Карташева Т.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Жосан Вікторія Михайлівна про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

02.04.2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, в якій остання просить суд визнати дії приватного виконавця Куліченка Дмитра Олександровича незаконними та визнати протиправними і скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича про відкриття виконавчого провадження ВП №63709334 від 23.11.2020 року; постанови про арешт коштів і майна боржника за ВП №63709334 і постанову про стягнення основної винагороди за ВП №63709334 від 23.11.2020 року: постанови від 18.03.2021 року про опис та арешт майна боржника: Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 ; житлового будинку по АДРЕСА_2 ; кв. АДРЕСА_3 та призначення відповідальним зберігачем ОСОБА_2 .

05.04.2021 року від представника ОСОБА_1 адвоката Жосан В.М. до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій остання просить суд зупинити стягнення та інші виконавчі дії на підставі виконавчого листа по справі №2-2421/10, виданого 29.12.2010 року Заводським районним судом м. Миколаєва, з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.12.2006 року у сумі 40410,07 швейцарських франків, що еквівалентно 315469,91 грн. до розгляду справи по суті.

Вказану заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною скаргою на дії приватного виконавця. Проте, враховуючи, що відкриття виконавчого провадження передбачає реальні дії щодо примусового виконання виконавчого документу, у тому числі шляхом стягнення коштів з банківських рахунків та опису і продажу арештованого майна, продовження виконавчих дій до розгляду скарги може завдати значні збитки позивачу і унеможливить сам предмет спору.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим, до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (пункт 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження»).

Із змісту скарги, поданої в порядку ст. 447-451 розділу 7 ЦПК України (Судовий контроль за виконанням судових рішень) вбачається, що скаржник просить визнати неправомірними дії приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О., а саме визнати протиправними і скасувати: постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №63709334 від 23.11.2020 року, постанову від 18.03.2021 року про арешт коштів і майна боржника, постанову про стягнення основної винагороди за ВП №63709334 від 23.11.2020 року, постанову про опис та арешт майна боржника від 18.03.2021 року.

Отже, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття такого заходу як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, оскільки оскаржується рішення приватного виконавця, а не виконавчий документ.

В такому випадку за приписами норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції приватного виконавця.

Крім того, статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення виконавцем вчинення виконавчих дій.

Чинний ЦПК України не містить норм, які б надавали суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України вживати заходи забезпечення скарги на дії приватного виконавця шляхом зупинення примусового стягнення за виконавчим документом, а наділений таким правом лише у випадку оскарження боржником самого виконавчого документа, зокрема в порядку статті 432 ЦПК України.

Таким чином, правові підстави для задоволення клопотання про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа відсутні.

Керуючись ст.ст. 149, 153, 447-450 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій приватного виконавця неправомірними відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала складена 07.04.20201.

Суддя Т.А. Карташева