ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/333/21 Справа № 199/4044/19 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Індустріальної районної у м.Дніпрі ради, Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що з 26 січня 2002 року він перебуває із ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, сімейне життя не склалося та у грудні 2018 року його дружина звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Вони спільно не проживають, у ОСОБА_1 з`явився інший чоловік, та він з дітьми був вимушений переїхати до своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначив, що побоюється за психологічний та моральний стан своїх дітей, оскільки їм потрібна батьківська підтримка, піклування та виховання, а агресивне відношення відповідача до них, постійні сварки, докори, приниження та присутність стороннього чоловіка в будинку, негативно впливають на внутрішній психологічний стан дітей, руйнують їх психіку та спотворюють нормальне уявлення про сім`ю, сімейні цінності та пріоритети, що в подальшому може призвести до негативних і невідворотніх наслідків у майбутньому. ОСОБА_5 зазначав, що його дружина зверталась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська із заявою про видачу обмежувального припису та 01 березня 2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення, яким заяву ОСОБА_1 задоволено частково та заборонено йому, ОСОБА_2 наближатися до ОСОБА_1 за місцем її мешкання: АДРЕСА_2 , та в інших місцях, вести з нею листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах або контактувати через інші засоби зв`язку. Таким чином, у результаті ухвалення вищевказаного рішення, він навіть не мав змоги забрати дитячі речі з будинку, оскільки діти залишилися проживати з ним. Зазначав, що він належним чином виконує батьківські обов`язки, піклується про фізичне та духовне виховання дітей, виховує сина та доньку в атмосфері любові та турботи, має змогу забезпечити достатній рівень життя, належні умови проживання, виховання та навчання своїх дітей. Він працює та є приватним підприємцем у сфері роздрібної торгівлі одягом у спеціалізованих магазинах, спиртні напої чи наркотичні засоби не вживає, веде здоровий спосіб життя. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просив визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із батьком.

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Індустріальної районної у м.Дніпрі ради, Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю.

В обґрунтуванні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що з 26 січня 2002 року перебувала із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через постійні сварки подружнє життя не склалося, вона побоюється свого чоловіка, оскільки він неодноразово здійснював відносно неї фізичне та моральне насилля, тому у грудні 2018 року звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська із позовом про розірвання шлюбу. ОСОБА_2 без її згоди забрав дітей та чинить перешкоди у побаченнях і спілкуванні з ними, чим позбавляє їх материнської любові та піклування. Молодшого сина залякує, доньку налаштовує проти матері. Вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів з приводу постійних залякувань та застосування до неї фізичного насилля з боку чоловіка ОСОБА_2 , про що свідчать звернення до правоохоронних органів, на підставі яких відкрито два кримінальних провадження за ч.1 ст.185 КК України та ч.1 ст.125 КК України. ОСОБА_2 разом з дітьми на теперішній час мешкає у квартирі його батьків за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкають ще вісім осіб, що свідчить про неналежні умови для фізичного та духовного розвитку дітей. Зазначила, що вона має власне житло та належні умови для проживання дітей, тому вважає, що діти не можуть бути позбавлені материнської любові та піклування, оскільки їх інтереси мають першочергове значення. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із матір`ю.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Індустріальної районної у м.Дніпрі ради, Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду від 21 квітня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , а її зустрічні позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 26 січня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.11).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня 2019 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 232-235).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Сторони не дійшли згоди щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У справі встановлено, дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Також разом з батьком за вказаною адресою проживає і повнолітня донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За адресою проживання батька дитини - ОСОБА_2 створені належні умови для виховання та розвитку дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 17 липня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , складеного Службою у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради (а.с.100).

Батько дитини ОСОБА_2 . Є приватним підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 03 березня 2011 року серії В02 № 572807 (а.с.107).

Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , складеного Управлінням-службою у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, у вказаному житловому будинку, який орендується матірю ОСОБА_1 , створені належні умови для виховання та розвитку дитини (а.с.74).

Мати дитини ОСОБА_1 також є приватним підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.96).

Сторони на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебувають, що підтверджується медичними довідками (а.с. 99, 106).

Згідно висновку виконавчого комітету Індустріальної районної у м.Дніпрі ради від 19 вересня 2019 року місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визначено із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 89-94).

З довідки КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 29 серпня 2019 року вбачається, що 06 серпня 2019 року із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був заключений договір на надання соціально-психологічних послуг в режимі денного стаціонару.

Спеціалістами Центру була проведена наступна соціально-психологічна робота: діагностичне інтерв`ю, психодіагностичне обстеження батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (методиками «Самооцінка психічних станів» Айзенка, визначення стилю поведінки в конфлікті, методика А. Ассингера «Оцінка агресивності у відносинах», методика батьківського ставлення « ОСОБА_6 », Стиль батьківського спілкування) та психодіагностичне обстеження психоемоційного стану дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (проекційними методиками «Моя родина», тест «Незакінчені речення», шкала прив`язаності дитини до значущих людей «Чарівник»).

Згідно із результатами психологічного діагностування виявлено, що у ОСОБА_8 наступний актуальний психоемоційний стан: спокійний, врівноважений, дружелюбний, має середній рівень тривожності. На питання про матір, у хлопчика вступають механізми психологічного захисту: ігнорування, заперечення, відчуження.

Шкала прив`язаності дитини до значущих людей «Чарівник» виявили, що, не дивлячись на те, що родина не мешкає разом, хлопчик проявляє прив`язаність до обох батьків, але домінуючою особою в житті дитини є сестра - ОСОБА_9 .

На питання про батька, ОСОБА_7 відповів, що разом із ним проводить майже весь вільний час - відвідування ТРЦ, гра у футбол тощо. Щодо матері, то у хлопчика є образа, розчарування. Він розповів, що коли він жив з мамою, то вона не готувала йому їжу та часто залишала одного вдома (а.с.102, 103).

Як вбачається з висновку виконавчого комітету Індустріальної районної у м.Дніпрі ради від 19 вересня 2019 року, комісією при розгляді питання про визначення місця проживання дитини, не було взято до уваги результати вказаного психологічного діагностування.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно зі статтею 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з положеннями частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання.

Вказаного правового висновку дійшла Велика Палати Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження №14-327цс18)

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, у присутності педагога ОСОБА_10 , була з`ясована думка неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на день розгляду справи у суді першої інстанції виповнилося повних 11 років. Неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у судовому засіданні пояснив, що йому подобається проживати з батьком та рідною сестрою. Він і надалі бажає проживати разом з батьком. Батько не чинить йому перешкод у спілкуванні з матір`ю.

У справі було встановлено, що неповнолітній син проживає разом з батьком, який піклується про нього, доглядає, займається його вихованням, навчанням, розвитком та дозвіллям.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах найкращим інтересам дитини відповідатиме визначення місця проживання неповнолітнього сина разом із батьком, за місцем проживання якого створено всі умови для гармонійного розвитку дитини. Примусове передання дитини на постійне проживання із матір`ю, з якою у дитини станом на час розгляду справи відсутній постійний емоційний зв`язок, та до якої дитина не відчуває такої сильної прихильності, як до батька, не відповідатиме інтересам дитини. Пимусове передання дитини на постійне проживання із матір`ю може призвести до необхідності зміни соціального оточення дитини, що порушить стабільність життя дитини, негативно вплине на її розвиток та світосприйняття.

Отже, на підставі зібраних у справі доказів, вислухавши думку дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та, врахувавши думку дитини, визначив місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального та процесуального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, неповного зясування судом всіх обставин справи є необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги стосовно недоведеності не перебування ОСОБА_2 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя

Судді