Ухвала

06 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 686/14752/20

провадження № 61-4802ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Зайцева А. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: Акціонерне товариство «Акцент-Банк» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») про стягнення пені за прострочення у поверненні вкладу з депозитного рахунку № НОМЕР_1 , який сформований відповідно до Заяви клієнта на оформлення депозиту (банківського вкладу) № N 90.30. від 13 листопада 2019 року, у розмірі 592,71 долар США (у еквіваленті української гривні до офіційного валютного курсу НБУ щодо долара США станом на день здійснення платежу), розраховану як 3% за кожен день прострочення у повернені вкладу у розмірі 6 585,73 долари США.

В обґрунтування позову посилався на те, що 13 листопада 2019 року він уклав договір банківського вкладу з АТ «Універсал Банк» шляхом оформлення та накладення електронного підпису на Заяву Клієнта на оформлення Депозиту (банківського вкладу) № 90.30. від 13 листопада 2019 року, використовуючи мобільний застосунок MONOBANK. Визначена сума депозиту - 2950 доларів США з правом поповнення. Строк депозиту 182 дні, а саме - до 13 травня 2020 року включно, дата повернення депозиту - 14травня 2020 року. Протягом вказаного строку позивачем здійснювалось поповнення коштів, у зв`язку з чим станом на 13 травня 2020 року загальна сума депозиту із нарахованими на депозит відсотками склала 6 585,73 доларів США. 08 травня 2020 року він зателефонував до працівників Банку та замовив видачу всієї суми депозиту із нарахованими відсотками готівкою у банківському відділенні на 14 травня 2020 року, однак банк, фактично прийнявши вказану заяву, зобов`язання щодо повернення депозитних коштів виконав лише 18 травня 2020 року, у зв`язку з чим позивач вважає, що з банку на його користь підлягає стягненню пеня в розмірі 3% за кожен день прострочення видачі депозиту.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив задовольнити позов.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 16 619,58 грн пені за прострочення у поверненні вкладу з депозитного рахунку № НОМЕР_1 , який сформований відповідно до Заяви клієнта на оформлення депозиту (банківського вкладу) № N90.30. від 13 листопада 2019 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2020 року залишено без змін.

22 березня 2021 року АТ «Універсал Банк» звернувся до Верховного Суду засобами поштового зв`язку з касаційною скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій статті Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилом частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270 грн.

Предмет спору, підстави позову, встановлені судами правовідносини та застосовані до них правові норми свідчать про те, що ця справа відноситься до справ про захист прав споживачів.

Справа № 686/14752/20 не є справою з ціною позову, що станом на 01 січня 2021 року перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250 = 567 500 грн).

Отже, відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України вказана справа є малозначною в силу закону.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, конституційним принципом судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.

Цьому конституційному принципові відповідає загальне правило пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо того, що всі судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Це означає, що рішення суду апеляційної інстанції у таких справах є остаточними і подальшому оскарженню не підлягає.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справі: «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 5 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: Акціонерне товариство «Акцент-Банк» про захист прав споживача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

В. С. Жданова

А. Ю. Зайцев