Справа № 490/9348/20
н/п 4-с/490/61/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., скаржника ОСОБА_1 , розглянувши справу №490/9348/20 за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича та зобов`язання закінчити виконавче провадження №56488419 та зняти всі арешти накладені на майно ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій він просить поновити строк на звернення до суду зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О.; задовольнити скаргу на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О.; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. закінчити виконавче провадження № 56488419 та зняти всі арешти накладені на майно ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постановою Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровичах» 56488419 від 28.05.2018 р. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.06.2007 р. у розмірі 146 447,91 грн., судові витрати у розмірі 1 714,47 грн. Підстава відкриття виконавчого провадження: виконавчий лист Центрального районного суду м. Миколаєва №2-4-7875/2009 від 18.02.2010 р. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.04.2013 р. замінено стягувача на ПАТ «Дельта Банк», . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.12.2018 р. замінено стягувача на його правонаступника ТОВ «Глобал Спліт».

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області по справі №5016/1868/2012(18/42) від 09.10.2014 р. вирішено затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ФОП ОСОБА_1 , провадження у справі припинити, кредиторські вимоги боржника вважати погашеними.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що АКІБ «УкрСиббанк» не звернулось до Господарського суду Миколаївської області та ліквідатора ФОП ОСОБА_1 в рамках провадження у справі про банкрутство, вони вважаються погашеними та стягненню не підлягають.

Крім того, 09 листопада 2011 року в рамках ВП № 18582018 відбувся аукціон з продажу майна ОСОБА_1 , за результатами якого, реалізовано транспортний засіб Suzuki, держ. номер НОМЕР_1 за ціною 42 667,30 грн. (протокол № 11/254/11/з-254 від 09.11.2011 р., акт проведення аукціону від 11.11.2011 р.).

27 грудня 2011 року заступником начальника Заводського відділу ДВС ММУЮ Городецькою Ю.С. винесено постанову ВП № 18582018 про повернення виконавчого документа стягувачові на підставі ст. 50, п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того, в постанові зазначено, що кошти від реалізації майна боржника в сумі 32 445,74 грн. перераховано стягувачові.

Таким чином, заборгованість за виконавчим листом Центрального районного суду м. Миколаєва № 2-4-7875/2009 від 18.02.2010 р. перед АТ «УкрСиббанк» була частково погашена стягувачом на суму 32 445,74 грн.

При цьому, вважає, що всупереч норм чинного законодавства України, не зважаючи на погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.06.2007 р., приватним виконавцем Куліченко Д.О. не закрито виконавче провадження №56488419, чим порушено права та інтереси скаржника.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 31.12.2020 року вказану скаргу залишено без розгляду.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25.02.2021 року вищезазначену ухвалу судді від 31.12.2020 року скасовано, а матеріали скарги ОСОБА_1 направлено до того ж суду для продовження розгляду.

10.03.2021 року матеріали справи повернулись до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

18.03.2021 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 19.03.2021 року прийнято вищезазначену скаргу до розгляду.

В судовому засіданні заявник - ОСОБА_1 заяву підтримав просив її задовольнити. Вказав, що договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 14 червня 2007 року укладався ним, як фізичною особою, виключно для задоволення своїх особистих потреб та потреб своєї сім`ї в транспортному засобі. Зазначив, що незаконні дії приватного виконавця порушують його права та мають бути визнані незаконними.

Приватний виконавець Куліченко Д.О. в судове засідання не з`явився про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд заслухавши пояснення заявника, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішеням Центрального районного суду міста Миколаєва від 23 листопада 2009 року задоволено позов АКІБ "УкрСиббанк" та на його користь стягнуто солідаро з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору в розмірі 146447 грн. 91 коп. та 1714 грн. 47 коп. судових витрат.

18.02.2010 року Центральним районним судом міста Миколаєва був виданий виконавчий лист №2-4-7875/2009 від

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.04.2013 р. замінено стягувача АКІБ "УкрСиббанк" на ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.12.2018 р. замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Глобал Спліт».

02.04.2010 р. заступником начальника Заводського відділу ДВС ММУЮ Гавриленко В.В. винесено постанову ВП № 18582018 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва №2-4-7875/2009 р. від 18.02.2010 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 148 162,38 грн.

05 травня 2011 року заступником начальника Заводського відділу ДВС ММУЮ Гавриленко В.В. винесено постанову ВП № 18582018 про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності для визначення ринкової вартості автомобіля ОСОБА_1 , держ. номер НОМЕР_1 .

09 листопада 2011 року в рамках ВП № 18582018 відбувся аукціон з продажу майна ОСОБА_1 , за результатами якого, реалізовано транспортний засіб Suzuki, держ. номер НОМЕР_1 за ціною 42 667,30 грн. (протокол № 11/254/11/з-254 від 09.11.2011 р., акт проведення аукціону від 11.11.2011 р.).

Згідно розпорядження начальника Заводського відділу ДВС ММУЮ грошові кошти у сумі 36 693,88 грн., які надійшли на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа, державним виконавцем розподілені наступним чином:

- кошти в сумі 32 445,74 грн. перераховано ПАТ «Укрсиббанк» в рахунок погашення боргу та 500 грн. авансового внеску;

- кошти в сумі 200,00 грн. як витрати на проведення виконавчих дій;

- кошти в сумі 3 248,14 грн. на рахунок виконавчого збору;

- кошти в сумі 300,00 грн. за проведення експертизи.

27 грудня 2011 року заступником начальника Заводського відділу ДВС ММУЮ Городецькою Ю.С. винесено постанову ВП № 18582018 про повернення виконавчого документа стягувачові на підставі ст. 50, п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того, в постанові зазначено, що кошти від реалізації майна боржника в сумі 32 445,74 грн. перераховано стягувачові.

Таким чином, заборгованість за виконавчим листом Центрального районного суду м. Миколаєва № 2-4-7875/2009 від 18.02.2010 р. перед АТ «УкрСиббанк» була частково погашена стягувачом на суму 32 445,74 грн.

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровичах» ВП56488419 від 28.05.2018 р. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.06.2007 р. у розмірі 146 447,91 грн., судові витрати у розмірі 1 714,47 грн.

При цьому, відповідно до пунтків 8 та 9 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень суду затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 передбачено, що я кщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, основна винагорода приватного виконавця та виконавчий збір стягуються із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, відображення в постанові про відкриття виконавчого провадження резолютивної частини судового рішення, яке підлягає виконанню, не означає автоматичного стягнення основної винагороди приватного виконавця на всю зазначену суму, без урахування раніше проведених погашень боргу.

Постановою про арешт коштів боржника від 18.12.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Дмитром Олександровичем було звернено стягнення на доходи боржника - ОСОБА_1 .

Вказані дії узгоджуються із приписами статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Крім того, частиною 4 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Постановами про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.12.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Дмитром Олександровичем було звернено стягнення на доходи боржника - ОСОБА_1 , які він отримує у ФГ "Поперечного В.В.", ТОВ "НФК ТРЕЙД" та ТОВ "ПОМОНА-ЮГ".

При цьому, частинами 1 та 3 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Крім того, абзацом 3 частини 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Щодо аргументів заявника, про погашення зазначеної вище заборгованості, оскільки АКІБ «УкрСиббанк» не звернулось до Господарського суду Миколаївської області та ліквідатора ФОП ОСОБА_1 в рамках провадження у справі про банкрутство, суд зазначає таке.

Постановою Господарського суду Миколаївської області по справі №5016/1868/2012(18/42) від 09 жовтня 2012 року визнано Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області по справі №5016/1868/2012(18/42) від 09.10.2014 р. вирішено затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ФОП ОСОБА_1 , провадження у справі припинити, кредиторські вимоги боржника вважати погашеними.

При цьому, суд враховує, що абзацом третім статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, що діяла станом на дату виникнення спірних правовідносин) встанволено, що боржник - суб`єкт підприємницької діяльності, неспроможний виконати свої грошові зобов`язання перед кредиторами, у тому числі зобов`язання щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів), протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати.

Визначення "суб`єкт банкрутства" наведено в абзаці 5 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, що діяла станом на дату виникнення спірних правовідносин), згідно з яким, суб`єкт банкрутства (далі - банкрут) - боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов`язання встановлена господарським судом. Суб`єктами банкрутства не можуть бути відокремлені структурні підрозділи юридичної особи (філії, представництва, відділення тощо), а також фізичні особи - підприємці за грошовими зобов`язаннями, що виникли безпосередньо у фізичної особи на підставах, не пов`язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Абзацом 7 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, що діяла станом на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що грошове зобов`язання - зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. До складу грошових зобов`язань боржника не зараховуються недоїмка (пеня та штраф), визначена на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язанн перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі, зобов`язання боржника - фізичної особи - підприємця, що виникли безпосередньо у фізичної особи на підставах, не пов`язаних із здійсненням таким боржником підприємницької діяльності. Склад і розмір грошових зобов`язань, в тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням процентів, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подачі в господарський суд заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом.

Таким чином, згідно з наведеними приписами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вважаються погашеними грошові зобов`язання, які виникли у суб`єкта господарювання - ФОП ОСОБА_1 та безпосередньо пов`язані з його господарською діяльністю.

Натомість, не є погашеними грошові зобов`язання, що виникли у фізичної особи ОСОБА_1 , на підставах, не пов`язаних із здійсненням ним підприємницької діяльності.

Як вбачається зі змісту Заочного рішеня Центрального районного суду міста Миколаєва від 23 листопада 2009 року підставою для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору в розмірі 146447 грн. 91 коп. та 1714 грн. 47 коп. судових витрат, було порушення ОСОБА_1 умов договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 14 червня 2007 року.

Зі змісту договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 14 червня 2007 року, вбачається, що вказаний договір укладався ОСОБА_1 для його особистих потреб (пункт 1.4. договору). Вказане підтвердив заявник в судовому засіданні, зазначивши, що договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 14 червня 2007 року укладався ним, як фізичною особою, виключно для задоволення своїх особистих потреб та потреб своєї сім`ї в транспортному засобі.

Таким чином, суд вважає, що зобов`язання ОСОБА_1 згідно заочного рішеня Центрального районного суду міста Миколаєва від 23 листопада 2009 року, щодо стягнення заборгованість по кредитному договору в розмірі 146447 грн. 91 коп. та 1714 грн. 47 коп. судових витрат (в частині, що залишається не виконаною), не припинилося.

За такого, відсутні підстави встановлені статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження», для закінчення даного виконавчого провадження

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

За статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами Закону України «Про виконавче провадження», обов`язок примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили покладається, зокрема, на державних виконавців в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення є сферою регулювання статті 6 Конвенції. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав і обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань, та правомірне очікування на виконання ухваленого рішення.

Крім цього в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004року визначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Таким чином, враховуючи, що приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Дмитром Олександровичем оскаржувані рішення були прийняті, а дії вчинені відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи наведен вище, керуючись ст.ст.. 260, 261, 450, 451 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича та зобов`язання закінчити виконавче провадження №56488419 та зняти всі арешти накладені на майно ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Саламатін