Справа № 211/658/20
Провадження № 2/211/183/21
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гіди О. С.

при секретарі Маслечко А.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Миць Н.З.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого та в інтересах якого виступає адвокат Миць Наталя Захарівна, до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку домоволодіння, право на обов`язкову частку, -

В С Т А Н О В И В:

у січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом де, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, просить ухвалити судове рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом (право на обов`язкову частку) після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Ѕ частку житлового будинку А, загальною площею 45,78 кв.м. з господарчими побудовами, сарай Б, підвал Бп/д, паркан 1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також просить стягнути судові витрати .

Свою заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_3 . Після смерті матері залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку А, загальною площею 45,78 кв.м. з господарчими побудовами, сарай Б, підвал Бп/д, паркан 1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Він проживав у даному будинку разом з дружиною ОСОБА_4 . Позивач є єдиним сином та єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується актовим записом № 61 від 10.02.1984, вид. Дзержинським районним РАЦС м. Кривого Рогу, де батьком визначений ОСОБА_5 , а матір`ю ОСОБА_3 . На час відкриття спадщини позивачу виповнилось 69 років (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ). За життя померла, ще коли позивач був неповнолітнім, розлучилася з його батьком.

У встановлений законом строк позивач звернувся до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про отримання спадщини. Постановою від 11.12.2019 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 було відмовлено, так як наявний заповіт померлої на спадкове майно на іншу особу ОСОБА_2 (дочка позивача від першого шлюбу), існують суперечки між спадкоємцями, та відсутні правоустанавлюючі документи на спадкове майно на ім`я померлої ОСОБА_3 . Вважає, що незалежно від змісту заповіту має право на обов`язкову частку в спадщині, відповідно до ст. 1241 ЦК України. Враховуючи що він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, у випадку спадкування за законом він би отримав спадок повністю, то його обов`язкова доля становить Ѕ частку від спадкового майна.

Відповідач ОСОБА_2 відзив до суду не подала, проте було надано письмові пояснення по справі, просить повністю відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на те, що позовні вимоги не аргументовані, не підтверджені документально, такими що не мають під собою правових підстав для задоволення, зазначила, що саме вона здійснювала догляд за ОСОБА_3 .

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.02.2020 було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник позивача адвокат Миць Н.З. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, відповідно до обставин, викладених в позовній заяві, та просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечували проти позову, зауваживши, що позовні вимоги позивача не аргументовані, не підтверджені документально, є такими що не мають під собою правових підстав для їх задоволення. Зазначила, що позивач ОСОБА_1 дійсно є її батьком та єдиним сином її бабусі ОСОБА_3 . Інших спадкоємців крім позивача і її у померлої не було. Відповідач підтвердила, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначила, що не пам`ятає скільки років було батькові на момент смерті бабусі ОСОБА_3 , не знає чи отримує він пенсію. Повідомила суду, що не заперечує аби позивач довічно проживав у спірному будинку, проте заперечує проти його права на обов`язкову частку, мотивує це тим, що ОСОБА_3 хотіла залишити будинок саме їй, а не синові позивачу ОСОБА_1 . Також зазначила, що лише вона доглядала за бабусею ОСОБА_3 , надавала останній соціальні послуги.

Вислухавши сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.11.2017 (а.с. 10).

Після смерті останньої відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок А, загальною площею 45,78 кв.м. з господарчими побудовами, сарай Б, підвал Бп/д, паркан 1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що житловий будинок з господарчими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого 31.08.1956 Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 836, Акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Дзержинської районної Ради депутатів трудящихся № 32 від 03.02.1960 (а.с. 46, а.с. 75-82).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців

Відповідно до ст. 1217 ЦК України передбачені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 10.02.1948 (а.с. 9), копією паспорту позивача (а.с. 7). У свідоцтві про народження позивача ОСОБА_1 батьком визначений ОСОБА_5 , а матір`ю ОСОБА_3 .

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_3 .

Судом встановлено, визнано сторонами по справі, що відповідач по справі ОСОБА_2 є дочкою позивача ОСОБА_1 та відповідно є онукою померлої ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Тобто виходячи із змісту даної норми внуки не відносяться до спадкоємців першої черги.

Таким чином, єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є її син позивач ОСОБА_1 , що підтверджується копією матеріалів спадкової справи, які були витребувані судом з Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори, інші спадкоємці відсутні та за прийняттям спадщини не звертались.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Судом також встановлено, що 12.02.1998 спадкодавець ОСОБА_3 вчинила заповіт, яким все своє майно, в тому числі рухоме і нерухоме заповіла онучці ОСОБА_2 , тобто відповідачу по справі.

23.03.2018 ОСОБА_2 звернулася до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 за заповітом (а.с. 92).

09.12.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 32).

11.12.2019 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки виникла суперечка між спадкоємцями щодо розподілу спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , а саме: між спадкоємицею за заповітом ОСОБА_2 та спадкоємцем на обов`язкову частку ОСОБА_1 , крім того, відсутні правоустанавлюючі документів на спадкове майно на ім`я померлої ОСОБА_3 (Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.12.2019, а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до ст. ст. 1, 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійнестрахування" непрацездатні громадяни це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку. Право на призначення пенсії за віком мають чоловіки та жінки, які досягли 60 років.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 йому виповнилось 69 років, таким чином, він мав право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки був непрацездатним, так як досяг пенсійного віку.

Відповідно до ч. 3 ст.1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюються на час відкриття спадщини.

Як роз`яснено у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Судом встановлено, що у встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини, а саме 09.12.2017, позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с. 32). Таким чином, відповідач не втратив право на обов`язкову частку в спадщині після смерті матері ОСОБА_3 .

Обов`язкова частка визначається шляхом визнання права спадкоємця на ідеальну частку спадщини чи виділення йому при розділі визначених речей із спадкової маси. Якщо заповідається не все майно, обов`язкова частка виділяється, в першу чергу за рахунок не заповіданої частини, а при її недостатності - за рахунок заповіданої.

При розрахунку обов`язкової частки у спадщині слід виходити з того, що розмір усієї спадщини береться за одиницю, а частка спадкоємця за законом визначається шляхом поділу усієї спадщини на кількість спадкоємців за законом, які закликаються до спадкування, тобто тих, на користь яких відкрилася спадщина.

Враховуючи, що спадкоємцем першої черги за законом є лише позивач, у разі спадкування за законом частка, яка йому б належала складала б все спадкове майно, так як інші спадкоємці першої черги відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку обов`язкова частка у складі спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка належить ОСОБА_1 в розумінні ч. 1 ст. 1241 ЦК України - становить 1/2 частину, тобто половину від усієї спадщини (половину від частки, яка б йому належала у разі спадкування за законом).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про те, що вона здійснювала догляд за ОСОБА_3 , надавала їй соціальні послуги (що підтверджується довідкою а.с. 65, 70), що ОСОБА_3 не бажала аби будинок належав позивачу, не приймається судом до уваги, так як не має правового значення для вирішення даного спору про обов`язкову частку у спадщині.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 840,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-81, 141, 258-259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування за законом (право на обов`язкову частку) після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Ѕ частку житлового будинку А, загальною площею 45,78 м2, з господарчими побудовами: сарай «Б», підвал «Бп/д», паркан 1, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 40 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. С. Гіда

Повний текст рішення складено 08.04.2021.