Справа № 438/459/17
Провадження № 2/438/19/2021
У Х В А Л А

02 квітня 2021 року Бориславський міський суд Львівської області

у складі головуючого-судді Слиша А.Т.

за участю секретаря судових засідань Наминанік О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення самочинного будівництва на прибудинковій території будинковолодіння АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

у провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

У судове засідання 02 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Петруняк О.Б. не прибули, про причини неявки суд не повідомили, не подали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Позивач була належно повідомлена про час та місце розгляду справи, що стверджується відповідним зворотним поштовим повідомленням.

Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не прибули. Представник відповідача адвокат Сисин С.В. направив до суду клопотання від 02.04.2021, в якому просить залишити позов без розгляду у випадку неявки позивача чи її представника, оскільки розгляд справи неодноразово відкладався через їхню неявку та неповідомлення ними про причини неявки.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно залишити без розгляду з таких підстав.

Наслідки неявки в судове засідання позивача визначені п.3 ч.1 ст.257, ч. 5 ст. 223 ЦПК України, згідно з якими суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Вказану справу прийнято до свого провадження ухвалою судді Слиша А.Т. від 06 червня 2017 року та призначено судове засідання на 04 липня 2017 року.

Ухвалою суду від 05 травня 2018 року у вказаній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення судової експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою судді від 20 січня 2020 року поновлено провадження в справі та призначено судове засідання 13 лютого 2020 року. Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20 березня 2020 року.

Ухвалою суду від 11 вересня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09 жовтня 2020 року.

Проте чергові судові засідання 09 жовтня 2020 року, 11 листопада 2020 року, 11 січня 2021 року, 19 лютого 2021 року було відкладено судом у зв`язку з неявками учасників справи, у тому числі, позивача та її представника.

Зокрема, 07 жовтня 2020 року від представника позивача - адвоката Петруняк О.Б. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 09 жовтня 2020 року, у зв`язку з неможливістю через виниклі сімейні обставини взяти участь у судовому розгляді справи. Відтак ухвалою суду розгляд справи відкладено на 11 листопада 2020 року.

09 листопада 2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 11 листопада 2020 року, у зв`язку з тим, що вона бажає особисто взяти участь у розгляді справи, але через хворобливий стан (різке загострення хвороби) не може взяти участі в судовому засіданні вказаного числа. Підтверджувальні документи про захворювання надасть суду після одужання. Відтак ухвалою суду розгляд справи відкладено на 11 січня 2021 року.

У судові засідання 11 січня 2021 року, 19 лютого 2021 року позивач та її представник також не прибули, про причини неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим судові засідання було відкладено на 19 лютого 2021 року та 02 квітня 2021 року відповідно.

Позивач ОСОБА_1 була належно повідомлена про час та місце розгляду справи, відкладеної на 02 квітня 2021 року, що стверджується відповідним зворотним поштовим повідомленням, з якого випливає, що позивач отримала повістку особисто та завчасно 22 лютого 2021 року. Однак, позивач та її представник у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили. При цьому від позивача чи її представника не надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності. Крім цього, позивач не надіслала на адресу суду документи, які б підтверджували поважність її неявки в попередні судові засідання, про що позивач зазначала раніше у своїй заяві від 09 листопада 2020 року.

Таким чином, судове засідання у вказаній справі відкладалося неодноразово у зв`язку із неявкою позивача та її представника.

Згідно з пунктами 1, 2 ч. 2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Поважність причин неявки сторони в суд є оціночною категорією, яка вирішується судом в кожному конкретному випадку, але в будь якому разі неявка позивача або представника повинна бути обумовлена причинами, які об`єктивно та безумовно не дозволяють йому з`явитись до суду: хвороба, відрядження, несвоєчасне отримання судової повістки, тощо.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 у справі 1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Практикою Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Договірні Сторони мають виявляти сумлінність для забезпечення ефективного здійснення прав, які гарантуються статтею 6 (рішення у справі «Фретте проти Франції» (Frette v. France), заява № 36515/97, пункт 49, ЄСПЛ 2002-I). Обов`язок заявника також полягає у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (ухвала щодо прийнятності у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Teuschler v. Germany), заява № 47636/99, від 04 жовтня 2001 року; рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року; та рішення у справі «Мускат проти Мальти» (Muscat v. Malta), заява № 24197/10, пункт 44, від 17 липня 2012 року).

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 "Пономарьов проти України" Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Де Жуфр де ла Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Стаття 43 ЦПК України визначає права та обов`язки сторін у справі. Зокрема, у відповідності до ч.2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Позивач та її представник не прибувала в судові засідання, призначені на 09 жовтня 2020 року, 11 листопада 2020 року, 11 січня 2021 року, 19 лютого 2021 року, 02 квітня 2021 року. Крім цього, позивач та її представник не повідомили про причини своєї неявки в останні три судові засідання (11 січня 2021 року, 19 лютого 2021 року, 02 квітня 2021 року), клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. Від позивача та її представника заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не надходило.

Разом із тим слід зазначити, що вказана цивільна справа тривалий час перебуває в провадженні Бориславського міського суду Львівської області (з червня 2017 року), а поведінка позивача, на думку суду, не сприяє швидкому та ефективному розгляду справи, перешкоджає вирішенню справи по суті.

Суд вважає, що відкладення чергового судового засідання, за вказаних вище обставин, призведе до порушення ст.2 ЦПК України, якими визначені завдання та основні засади цивільного судочинства, зокрема щодо розумності строків розгляду справи судом та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ з метою захисту свобод чи інтересів фізичних осіб.

За наведених вище обставин, оскільки позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, повторно не з`явилися в судове засідання, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин неявки суду не надали, від них не надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач ігнорує судові виклики, ходом судового процесу не цікавиться, - суд дійшов висновку, що є підстави для залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч.1 ст.257 ЦПК України, що не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду (ч.2 ст.257 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 13, 44, 130, 131, 210, 223, п. 3 ч.1 ст.257, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення самочинного будівництва на прибудинковій території будинковолодіння АДРЕСА_1 - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя А.Т. Слиш