Справа № 209/925/21
Провадження № 2/209/744/21
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

07 квітня 2021 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Багбая Є.Д. розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу. Згідно позовної заяви та наданих до неї доказів, 13.10.2020 року ТОВ «Агропромислова Українська корпорація» звернулася до ТОВ «Бестік СНЕК» з комерційною пропозицією про купівлю 100% статутного капіталу товариства. ТОВ «Бестік СНЕК» у відповідь на комерційну пропозицію погодилася не неї та укладання договору купівлі продажу 100% статутного капіталу їх товариства. 16.10.2020 року директор та співзасновник ТОВ «Бестік СНЕК» отримав від ОСОБА_1 який є власником ТОВ «Агропромислова Українська корпорація» 10000 доларів США в рахунок комерційної пропозиції від ТОВ Агропромислова Українська корпорація» від 13.10.2020 року про купівлю частки статутного капіталу ТОВ «Бестік СНЕК». Згодом ОСОБА_3 почав уникати від виконання домовленостей, та повертати передані грошові кошти. Позивач просить стягнути з відповідача суму авансу та штрафні санкції.

Вивчивши матеріали позовної заяви суд приходить до наступного.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, а також ст.20 Господарського кодексу України.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У відповідності до ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права, закріпленого у Господарському процесуальному кодексі України, полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ст. 4 ГПК України).

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Предметом позову у справі є стягнення з ОСОБА_2 суми авансу у розмірі 10000 доларів США, сплаченого за комерційною пропозицією купівлі продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестік СНЕК» на підставі розписки від 16.10.2020 року.

Хоч між сторонами у спорі було фактично укладено Попередній Договір купівлі продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестік СНЕК» і виникли правовідносини за цивільно-правовим договором, однак позивач (покупець) зобов`язався купити частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестік СНЕК», як визначено в комерційній пропозиції, а тому цей договір стосується набуття корпоративних прав.

Позивач звернувся з позовом у даній справі як фізична особа, що не є підприємцем, відповідно до встановленої ст. 20 Господарського процесуального кодексу України юрисдикцією господарських судів щодо спору, який виник з корпоративних відносин та з правочину щодо корпоративних прав у юридичній особі.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з вищевикладеного, спір стосується набуття корпоративних прав, та є юрисдикцією господарських судів відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, затаких обставин, у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу слід відмовити згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч.1 ст. 186, 258-261, 272 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку господарського судочинства.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: Є.Д. Багбая