Справа № 357/3717/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Ковальчук Ю. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві подання головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябокінь Миколи Володимировичи про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло подання Головного державного виконавця Білоцерківського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябокінь М.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 . Своє звернення обґрунтовує тим, що в Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебувають виконавчі провадження про стягнення заборгованості з ПП «Белвет», які перебувають у складі зведеного виконавчого провадження №59829784, до якого входять 4 виконавчих проваджень про стягнення заборгованості з ПП «Белвет» на користь юридичних осіб на загальну суму 519 310,81 грн. Керівником ПП «Белвет» з 01.12.2011 року є ОСОБА_1 , а тому згідно ст. 441 ЦПК України є підстави для застосування обмежень до керівника юридичної особи-боржника.

Державний виконавець зазначає, що ним здійснювались заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження» , в результаті яких було сформовано та направлено запити до Державної фіскальної служби України - про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками- юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями; запит про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб; до МВС - про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Суд, дослідивши матеріали подання, прийшов до висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що на виконанні в Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебувають виконавчі провадження, що перебувають у складі зведеного виконавчого провадження №59829784. До якого входять 4 виконавчих проваджень про стягнення заборгованості з ПП «Белвет» на користь юридичних осіб на загальну суму 519310, 81 грн.

02.09.2019 року Господарським судом Київської області видано судовий наказ №911/2152/19 про стягнення з ПП «Белвет» на користь ТОВ «ЧК Альтернатива» 126884,02 грн. заборгованості.

08.02.2019 року Господарським судом Київської області видано судовий наказ №911/2438/19 про стягнення з ПП «Белвет» на користь ТОВ «Байєр» 303558,39 грн. заборгованості.

06.02.2020 року ГУДПС у Київській області було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) у сумі 15306,00 грн.

13.06.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59348048 та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно з виконання.

06.11.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60504485 та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно з виконання.

21.09.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63095799 та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно з виконання.

07.10.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63234796 та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно з виконання.

У поданні старший державний виконавець зазначив, що на час звернення до суду з даним поданням вимога про сплату боргу боржником виконана не була, боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення.

Інформація про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження в матеріалах справи відсутня.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом. Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно вимог ч. 1, 3, 4 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Згідно п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межи України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція).

Відповідно до п.1 розділу ХІІІ Інструкції, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

У разі виконання зведеного виконавчого провадження зазначаються його номер в автоматизованій системі виконавчого провадження, кількість виконавчих проваджень, включених до зведеного виконавчого провадження, загальна сума стягнення з урахуванням суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця тощо; обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань (зобовязань боржника - юридичної особи) (п.2 розділу ХІІІ Інструкції).

Отже, ухилення боржника від виконання судового рішення є обов`язковою обставиною для вирішення питання про обмеження його у праві виїзду за межі України.

При цьому, оскільки державний виконавець ініціює відповідне подання та скеровує його до суду, саме на нього покладається обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу( посадової особи).

В ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо є неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання; боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи); щодо нього подано цивільний позов до суду.

Частиною 2 цієї ж статті даного Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Законом не передбачене обов`язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов`язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав.

Зі змісту ч. 1 ст. 5 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» вбачається, що паспорт в розумінні даного Закону - це паспорт громадянина України для виїзду за кордон і проїзний документ дитини.

У відповідності до змісту вищезазначених норм Закону, громадянинові України, який має паспорт громадянина України для виїзду за кордон може бути тимчасово обмежено виїзд за кордон.

Отже, підставою для обмеження у праві виїзду за межі України є наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням та наявність паспорту для виїзду за кордон.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду (чи рішенням інших органів) зобов`язань.

Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є наявність встановленого факту про те, що боржнику відомо про рішення, яким на нього покладені відповідні зобов`язання, примусове виконання якого здійснюється державною виконавчою службою.

Закон уповноважує суд обмежити вже існуюче право особи на виїзд за кордон, коли останній має намір чи вчинив такі дії і вже отримав дозвіл про це від уповноваженого державного органу.

З матеріалів подання не вбачається, що ОСОБА_1 направлялись виклики державного виконавця та він їх отримував, здійснення заходів приводу до боржника.

Проте наявність лише самої заборгованості не є свідченням умисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Також, суду не надано доказів підстав відповідальності, періоду, часу виникнення такої відповідальності ОСОБА_1 , як керівника ПП «Белвет» за борги підприємства.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов`язань.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України, доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», тощо.

Державний виконавець, заявляючи вимогу про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон, крім посилання на нормативні акти, не зазначив, в чому проявляється ухилення саме керівником ОСОБА_1 від виконання зобов`язань підприємства згідно вимоги про сплату боргу.

Так, сама по собі наявність невиконаного зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення саме боржника від виконання зобов`язання.

Проте, державним виконавцем не надано суду доказів ухилення кнрівника підприємства-боржника від виконання рішення суду. Наявність лише невиконаного зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження керівника юридичної особи у праві виїзду за кордон.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих державним виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

За вище наведених обставин суд дійшов висновку про те, що у задоволенні подання старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Рябокінь Миколи Володимровича слід відмовити.

Керуючись ст.4,6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», від 21.01.1994 року, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні подання старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Рябокінь Миколи Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

СуддяО. Я. Ярмола