ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3703/21 Справа № 177/1191/20 Суддя у 1-й інстанції - Березюк М. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 177/1191/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2021 року, яке ухвалено суддею Березюк М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 січня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.08.2020 року ОСОБА_2 звернулася на урядову гарячу лінію та повідомила неправдиву інформацію, що паплюжить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Так, відповідачка, порушуючи питання дотримання громадського порядку сусідами, повідомила, що нібито ОСОБА_1 приймає участь у функціонуванні нелегальної бійні, порушує санітарні норми і здає м`ясо свиней без лабораторного обстеження в кафе «Біля млина». ОСОБА_2 у зверненні ставила питання про перевірку діяльності ОСОБА_1 та просила вжити заходів для припинення діяльності несанкціонованої бійні за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що повідомлена інформація є неправдивою, паплюжить його честь, гідність та ділову репутацію, при цьому стала відома голові обласної державної адміністрації ОСОБА_4 та посадовцям Криворізької РДА, а також щонайменше трьом особам членам комісії, які складали акт комісійного обстеження зазначеного у зверненні домоволодіння, згідно якого викладені у зверненні обставини не підтвердилися.

Поширена ОСОБА_2 інформація порушила права позивача, у зв`язку з чим він змушений звертатися до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, яку здобував все своє життя власною працею.

Вважаючи, що єдиним, виключним способом захисту порушеного права позивача є відшкодування моральної шкоди в розмірі 46000 грн., яка визначається з розрахунку 1000 грн. за 1 рік бездоганної трудової діяльності позивача, просив суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 46000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації про позивача та 2197 грн. судових витрат.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на несправедливість рішення суду та його постановлення без урахування балансу інтересів сторін даного спору. Зокрема, зазначає, що суд, встановивши факт поширення інформації, дійшов помилкового висновку, що ділова репутація позивача відновлена лише тим, що всі перевіряючи особи переконалися у несправедливості повідомлення. Вважає, що єдиним справедливим відновленням порушеного права буде стягнення моральної шкоди, що не було враховано судом першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідачка ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Пантелєєв О.В., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.08.2020 року на адресу Урядової гарячої лінії 1545 Дніпропетровського регіонального контактного центру надійшло звернення ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яке стосувалося порушення громадського порядку сусідами (а.с. 7). Зі змісту звернення слідує, що ОСОБА_2 скаржилася на сусіда ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та фермера ОСОБА_1 . Зазначала, що сусід організував несанкціоновану бійню свиней у себе на подвір`ї, у зв`язку з чим на його дворі розміщено два газові балони, які становлять пожежну небезпеку, загрозу її життю та майну. Крім цього, вказані особи порушують санітарні норми, здають м`ясо свиней без лабораторних досліджень в кафе, а також через вказану бійню біля її двору збираються безпритульні собаки. В своєму зверненні ОСОБА_2 просила розглянути її скаргу, здійснити перевірку діяльності вказаних громадян, а також вжити заходів щодо припинення незаконної діяльності несанкціонованої бійні за вказаною адресою (а.с. 7). За резолюцією голови обласної державної адміністрації Бондаренка О.В., виконавцем розгляду вказаного звернення визначено Криворізьку РДА, що підтверджується даними звернення та не заперечується відповідачкою ОСОБА_2 .

На виконання доручення Криворізької РДА, з метою перевірки інформації, повідомленої в зверненні ОСОБА_2 , Глеюватською сільською радою створено комісію по проведенню обстеження домогосподарства ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами проведеного обстеження комісією складено акт від 31.08.2020, згідно якого обставини, викладені у зверненні ОСОБА_2 не підтвердилися, несанкціонована бійня відсутня, сторонніх запахів та характерних відходів не виявлено. Встановлено, що ОСОБА_6 ніякого відношення до домоволодіння АДРЕСА_1 не має (а.с. 8).

15.10.2020 року ОСОБА_2 було здійснено повторне звернення з вказаного питання (а.с. 54).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, шляхом стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позову та відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди на його користь.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно до ч. 1 ст. 200 ЦК України, інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

В пункті 18 зазначеної Постанови вказано, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте, позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права

Разом з тим, Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст. 34 Конституції України).

Відповідно до вимог ст. 40 Конституції України громадяни мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

З вищенаведеного витікає, що сама по собі обставина звернення особи (осіб) до компетентних органів не є поширенням недостовірної інформації щодо особи, відносно правомірності дій якої це звернення й направлено, а є фактично реалізацією соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів особи, яка звернулася.

Аналогічне роз`яснення міститься й в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року.

Отже, сам по собі факт звернення ОСОБА_2 до компетентних органів (Дніпропетровська ОДА, Криворізької РДА та Глеюватської сільської ради), не може свідчити про порушення честі, гідності та ділової репутації позивача.

В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували факт притягнення відповідачки ОСОБА_2 до відповідальності в порядку, передбаченому законодавством України з підстав встановлення наявності в її зверненні на гарячу лінію завідомо неправдивих відомостей щодо позивача ОСОБА_1 саме з метою принизити його честі, гідності та ділової репутацію чи відсутності наміру захистити свої права.

Отже, оскільки, порушення особистого немайнового права позивача діями відповідачки відсутнє, то відсутні й підстави для задоволення пред`явленого ним позову щодо стягнення моральної шкоди.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: