Постанова

Іменем України

07 квітня 2021 року

м. Київ

провадження № 22-ц/796/4703/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва про повернення позовної заяви

від 17 березня 2020 року

в складі судді Ільєвої Т.Г.

у цивільній справі №757/4692/20-ц Печерського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Верховного Суду

про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Верховного Суду про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, оскільки на виконання ухвали суду без руху ним було подано заяву про виправлення недоліків, в якій заявлено клопотання про витребування доказів та звільнення від сплати судового збору, Додав, що згідно п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір не справляється у даних правовідносинах, а також він надав копії позовних заяв, відповідно до кількості учасників справи, та копії ухвал Верховного Суду.

За наведених обставин просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення позовної заяви розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду від 06.02.2020, а саме не надав уточнену позовну заяву з виправленими недоліками в примірниках у відповідності до кількості учасників справи та не надав доказів сплати судового збору або документів на підтвердження звільнення від сплати судового збору, відповідно до закону.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його неправильним з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

До позовної заяви позивач повинен додати її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб (ч. 1 ст. 177 ЦПК України)

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (частина перша статті 185 ЦПК України).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку з її невідповідністю вищезазначеним вимогам процесуального закону, зокрема, частині першій, пункту 4 частини третьої статті 175, частинам 1 та 4 статті 177 ЦПК України та надано строк для усунення вказаних недоліків.

Зокрема, як вбачається зі змісту ухвали суду від 06.02.2020, позивачу необхідно було уточнити коло учасників справи, позовні вимоги, які пред`являються, та у разі зміни їхньої кількості та характеру позову, надати позовну заяву в новій редакції, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 175 ЦПКУ країни, і надати її копії відповідно до кількості учасників справи. Також, згідно ухвали суду, позивачу необхідно було надати докази сплати судового збору у визначеному законом розмірі або надати документи, які відповідно до закону підтверджують звільнення позивача від його сплати.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання ухвали суду без руху ОСОБА_1 11.03.2020 подав до суду заяву про виправлення недоліків позовної заяви (а.с. 9-11). До заяви про усунення недоліків позивачем долучено позовну заяву в новій редакції та її копії у відповідності до кількості учасників справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду про необхідність викладення позовних вимог в новій редакції, оскільки законодавцем визначено, що виклад обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач здійснює на власний розсуд. Зі змісту позовної заяви вбачається, що в цій заяві ОСОБА_1 визначено коло учасників, викладено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги; зазначено докази на підтвердження викладених обставин. Також, в уточненій позовній заяві позивач просить витребувати письмові докази на підтвердження пред'явлених вимог, посилаючись на труднощі в їх самостійному отриманні.

Крім того, залишаючи позовну заяву без руху та вказуючи на такий недолік позовної заяви, як не виклад обставин позовної заяви, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд повинен був викласти мотиви, з яких він дійшов таких висновків, а не лише вказати на положення закону, якими визначено такі вимоги.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 усунуто недоліки позовної заяви, а саме надано позовну заяву в новій редакції, яка відповідає положенням ч. 3 ст. 175 ЦПК України, та її копії відповідно до кількості учасників справи, а тому повернення позовної заяви у зв`язку з невиконанням таких вимог, є необґрунтованим.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильність висновку суду щодо не усунення недоліків в частині надання позовної заяви в новій редакції та її копій.

Колегія суддів також погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви з підстав несплати позивачем судового збору, з огляду на таке.

Згідно положень п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позовних вимог ОСОБА_1 є відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої, на думку позивача, незаконними діями Верховного Суду з підстав, передбачених ст. 56 Конституції України.

Отже, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір".

Більш того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що в уточненій позовній заяві позивач просив звільнити його від сплати судового збору, у зв`язку з тяжким майновим станом та на підставі ст. 3 Закону України "Про судовий збір", і таке клопотання судом не вирішено.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу, суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув, а тому висновок суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви з підстав невиконання вимог ухвали суду про надання доказів сплати судового збору, є помилковим.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Враховуючи наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви є безпідставною та перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 369, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай