Справа № 362/1213/20
Провадження № 2/362/456/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 березня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.,

при секретарі - Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Васильків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Васильківський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що наказом Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.01.2019 року стягнуто з мене, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12.11.2018 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, однак через заборгованість державним виконавчцем накладено арешт на майно боржника.

Як зазначає позивач, станом на день звернення до суду з позовом заборгованість відсутня, а тому віен просить зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 номер запису про обтяження 31741 180 (спеціальний розділ) від 28.05.2019 року, підстава виникнення постанова про арешт майна боржника, серія та номер: ВП 58885039, видана 28.05.2019 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, просив слухати справу у його відсутності, надавши копію виконавчого провадження.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Судом встановлено, що наказом Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.01.2019 року стягнуто з мене, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12.11.2018 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Постановою старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області про арешт майна божника ВП№58885039 від 28.05.2019 року з метою неналежного виконання рішення суду накладено арешт на все моє нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру, реєстраційний номер 4464630, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,0 кв. м., житловою площею 41,6 кв.м.

Як вбачається з довідки - розрахунку державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області №58885039 від 24.02.2020 року заборгованість по аліментам згідно судового наказу №2- н/362/16/19 від 02.01.2019 року виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12.11.2018 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття - станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутня.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5) від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За положеннями ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійсненні державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття арешту є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби суми коштів, стягнених з боржника необхідних для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Враховуючи вищевикладене, та те, що зобов`язання, що стало підставою для відкриття виконавчого провадження, в межах якого накладено арешт на нерухоме майно боржника, мною виконано, а всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», дій щодо зняття арешту з майна відділом державної виконавчої служби проведено не було, чим було порушено моє право на користування та розпорядження своїм майном чим порушує мої права на вільне володіння та розпорядження майном на власний розсуд, а тому необхідно надати в повноправне моє користування належне мені майно шляхом зняття з нього арешту, скасувавши постанову державного виконавця.

Відповідно до ч.2 ст. 30 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дії або бездіяльність державного реєстратора можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, на підставі зібраних по справі доказів суд приходить до висновку, що будь-яких правових підстав для подальшого арешту майна немає, а тому, з метою недопущення порушення майнових прав позивача, арешт майна підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 141, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України , ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 номер запису про обтяження 31741 180 (спеціальний розділ) від 28.05.2019 року, підстава виникнення постанова про арешт майна боржника, серія та номер: ВП 58885039, видана 28.05.2019 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо такі не було подано.

Суддя Ковбель М.М.