Справа № 158/2735/20 Головуючий у 1 інстанції: Польова М. М.
Провадження № 22-ц/802/390/21 Категорія: 39 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Данилюк В. А., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року АТ «Акцент-Банк» звернулося в суд із зазначеними позовом.

Покликалось на ті обставини, що 02 серпня 2018 року між банком та ОСОБА_1 , шляхом підписання останнім анкети-заяви, було укладено кредитний договір № SAMABWFC9 і видано відповідачу кредитну картку. Крім того, позивач вказував, що на підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-банку відповідачу ОСОБА_1 надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послугу А-банку разом з Умовами та правилами і Тарифами складає між ним та банком договір. Також відповідач, укладаючи зазначений договір дав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту і його зміну за рішенням та ініціативою банку-кредитодавця.

У зв`язку з невиконанням позичальником кредитних зобов`язань, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 17 жовтня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 20562 грн 89 коп., яка складається: із заборгованості за тілом кредиту 10301 грн. 58 коп., заборгованості за відсотками 10261 грн 31 коп., яку банк просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2020 року позов АТ «Акцент-Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 02 серпня 2018 року в розмірі 10301 грн 58 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та вважаючи його незаконним і необґрунтованим, позивач АТ «Акцент-Банк» подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просив оскаржуване рішення в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом скасувати та ухвалити нове рішення, яким цю позовну вимогу задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції, відмовивши у стягненні відсотків за користування кредитними коштами, не врахував характер укладеного між сторонами спору договору та взяв до уваги зміст підписаного відповідачем Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в позові у частині заявлених банком позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за відсотками, суд першої інстанції послався на те, що Умови та правила надання банківських послуг, які не підписувались при заповненні заяви-анкети позичальником, не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору, а встановлена цими правилами відсоткова ставка, не може бути застосована при визначенні кредитної заборгованості.

Такий висновок суду є правильний.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Встановлено, що 02 серпня 2018 року між ПАТ «А-Банк» (правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Акцент - Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н у спосіб підписання анкети-заяви позичальника, за яким останнім отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яку йому було видано банком.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент - Банк» розміщених на сайті банку.

Згідно розрахунку наданого банком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 17 жовтня 2020 року, становить 20562 грн 89 коп, і складається: із заборгованості за тілом кредиту 10301 грн 58 коп.; заборгованості за відсотками 10261 грн 31 коп. (а.с.5).

Крім того встановлено, що у підписаній відповідачем анкеті-заяві позичальника від 02 серпня 2018 року процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02 серпня 2018 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку розміщених на сайті банку, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку їх нарахування.

Також, варто зазначити, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування,

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Також, колегія суддів вважає безпідставними, посилання позивача на те, що всі умови кредитування викладені в Паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, безспірно свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, оскільки анкета-заява не містить жодних відомостей про сам паспорт, як складову цього договору.

Крім того, варто зазначити, що Паспорт споживчого кредиту наданий банком як доказ містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною лише до 01.01.2019 року. Більш того, зі змісту цього Паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

У третьому розділі Паспорту визначено максимальну суму ліміту на кредитній картці до 50000 грн., однак відсутні дані щодо фактичного ліміту, встановленого на конкретній кредитній картці.

У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту, як це передбачено ст. 7 Закону України «Про споживче кредитування» є лише рекламою споживчого кредиту і передує укладенню самого договору, та як правило містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції про безпідставність вимог банку щодо стягнення заборгованості за відсотками не спростовує і не впливає на законність оскаржуваного рішення у цій частині.

Оскільки, згідно частини шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, то на думку колегії суддів, судом першої інстанції було зроблено вірний висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача в користь банку нарахованих останнім прострочених відсотків.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді