Справа № 1802/1486/2012
Провадження 6/574/1/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцана В.М.

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Паріс», стягувач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», боржник ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадження,

встановив :

ТОВ «Фінансова компанія Паріс» звернулося до суду з заявою, в якій просить здійснити заміну сторони виконавчого провадження, а саме замінити стягувача у виконавчому листі № 1802/1486/2012 , а саме ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія Паріс».

Представник заявника в судове засідання не з`явилася, але у своїй заяві просила розгляд заяви провести у її відсутності, заявлені вимоги підтримує.

Представник ПАТ «Дельта Банк» про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у його відсутності за наявними доказами.

Боржник ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлена належним чином, в судове засідання не явилася по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не подала. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у її відсутності за наявними доказами.

У відповідності до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 06.12.2012 року Буринським районним судом Сумської області ухвалено заочне рішення про задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 003-18975-210408 від 21.04.2008 року.

23.04.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» укладено Договір № 2230/К про відступлення прав вимоги, за умовами якого за результатами електронного аукціону, оформленого протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-03-23-000001-b, ПАТ «Дельта Банк» передав, а ТОВ «ФК Паріс» прийняло у власність право вимоги за Кредитним договором, зокрема № 003-18975-210408 від 21.04.2008 року (а.с.38-39).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні (ст. 512 ЦК України), а також у інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 55 ЦПК України у визначенні юридичної природи процесуального правонаступництва слід ураховувати такі фактори:

1) передумова процесуального правонаступництва - безспірний перехід суб`єктивного права та (або) обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві;

2) одним із суб`єктів такої заміни (правопопередником) у матеріальному праві має бути особа, яка є стороною або третьою особою в судовому процесі;

3) зміст процесуального правонаступництва - це перехід до правонаступника всіх процесуальних прав та обов`язків правопопередника.

Отже, що процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав.

Оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною 5 ст.15 Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічна норма встановлена і у статті 442 ЦПК України, відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Частиною 2. ст. 442 ЦПК України передбачено, що заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися не лише на стадії виконавчого провадження (під час виконання рішення суду за виконавчим листом), а і до відкриття виконавчого провадження у справі за умов настання певних обставин, що мають юридичне значення, зокрема вибуття стягувача із зобов`язання після постановлення щодо нього судового рішення.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При таких обставинах, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, суд вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 55, 247, 260-261, 263, 353-354, 442 ЦПК України, ст.ст.512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» суд

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Паріс», стягувач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», боржник ОСОБА_1 , про заміну сторони у виконавчому провадження задовольнити.

Замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» (, місцезнаходження 01133, м. Київ, вул. Коновальця,3-Б) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Паріс» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська,77А) у виконавчому листі № 1802/1486/2012 від 18.12.2013 року за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: