ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3519/21 Справа № 200/310/19 Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т. Ю. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства Медексперт-Груп на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

У січні 2019 року позивачка звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на накладення арешту на: приміщення 111, 112, 113, площею 34,6 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 ; приміщення 301-315, площею 346,1 кв.м., сходова клітина поз. ІІІ-2, за адресою АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення поз. 101-105, 114, 115, 205-210, площею 407,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення загальною площею 817,5 кв.м., в адміністративній будівлі торгового центру літ. Д-4,5 нежитлові приміщення четвертого поверху поз. 401-415; I V-1 IV-3 загальною площею 389,4 кв.м.; нежитлові приміщення п`ятого поверху 501-513; V-1 - V-4 загальною площею 352,4 кв.м.; над Д-4,5 надбудова з нежитловими приміщеннями поз.601-603; VІ-1 загальною площею 75,7 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 ; приміщення НОМЕР_1 , 203, 204, площею 85,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 . Також просить заборонити Міністерству юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, нотаріусам України, іншим суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів, відновлення таких записів, скасування записів про попереднє скасування записів щодо вищезазначеного нерухомого майна.

Вказана заява мотивована тим, що предметом спору є стягнення грошових коштів, а відповідач навмисно уникає повернення коштів та робить дії по відчуженню майна, яке належить на праві власності за для неможливості звернення стягнення на майно у разі позитивного рішення суду та його невиконання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено та накладено арешт на приміщення НОМЕР_2 , 112, 113, площею 34,6 кв.м., приміщення 301-315, площею 346,1 кв.м., сходова клітина поз. ІІІ-2, нежитлові приміщення поз. 101-105, 114, 115, 205-210, площею 407,9 кв.м., нежитлові приміщення загальною площею 817,5 кв.м., в адміністративній будівлі торгового центру літ. Д-4,5 нежитлові приміщення четвертого поверху поз. 401-415; IV-1 IV-3 загальною площею 389,4 кв.м.; нежитлові приміщення п`ятого поверху 501-513; V-1 - V-4 загальною площею 352,4 кв.м.; над Д-4,5 надбудова з нежитловими приміщеннями поз.601-603; VІ-1 загальною площею 75,7 кв.м., приміщення 202, 203, 204, площею 85,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 . Заборонено Міністерству юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, нотаріусам України, іншим суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів, відновлення таких записів, скасування записів про попереднє скасування записів щодо вказаного нерухомого майна.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду у разі відчуження майна відповідача третім особам.

В апеляційній скарзі приватне підприємство Медексперт-Груп посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу частково скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що частина нерухомості, на яку суд першої інстанції наклав арешт, належить на праві власності підприємству, а тому вказана ухвала порушує його права як єдиного власника нежитлових приміщень поз. 101-105, 114, 115, 205-210, площею 407,9 кв.м.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу скасувати, як таку, що суперечить нормам процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Згідно ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном, здійсненні опечатування або вилученні його у боржника та переданні на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Тобто, арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном.

У своїй заяві про забезпечення позову позивачка не обґрунтувала та не навела правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, саме шляхом накладення арешту.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є стягнення з відповідача 60 000,00 грн..

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Тобто, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги не лише інтереси позивачки, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що обрані види забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позивачкою вимогами, оскільки накладення арешту на спірне нерухоме майно призведе до неможливості його використання за цільовим призначенням.

Більш того, частина нерухомого майна, на яке позивачка просила накласти арешт є власністю приватного підприємства Медексперт-Груп.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Оскаржувана ухвала як така, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу приватного підприємства Медексперт-Груп задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2019 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко