У Х В А Л А

про відмову в зупиненні провадження у справі

копія
Справа № 401/2424/20 Провадження № 2/401/139/21

07 квітня 2021 року м.Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Мельничика Ю.С.,

за участю: секретаря судових засідань Пилипенко Т.Ю.,

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 серпня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №196.

Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву.

12 січня 2021 року відповідач, ОСОБА_2 , подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд зупинити провадження у справі та надати строк шість місяців для примирення з дружиною. У відзиві відповідач посилається на те, що підстави, з яких поданий позов, є формальними та не відповідають справжнім стосункам між ними. Також зазначає, що позивач зареєстрована у будинку, який придбаний ним, а проживає у сусідньому будинку, де проживає її мати. Мотивами для переїзду позивача до своєї матері стало значне навантаження в побутових справах на неї після народження другої дитини в їх сім`ї та особливі потреби їхньої першої дитини, що не є підставою вважати їх сімейне життя припиненим, а стосунки розірваними. При цьому, відповідач зазначає, що він працюючи в та заробляючи гроші для потреб сім`ї, допомагав позивачу по господарству, проте остання наполягала на тимчасовому переїзді з дітьми до своєї матері. Водночас, проживання позивача з дітьми в її матері не дає можливості повноцінно організувати їх спільне життя та зберегти сім`ю. Крім цього, відповідач зазначає, що на даний час він працевлаштований у місті Києві та уклав довготривалий договір оренди житла за місцем роботи, а також їх спільна з позивачем старша дитини є дитиною з інвалідністю, яка потребує постійного медичного супроводження, що здійснюється виключно у місті Києві. На підставі викладеного, відповідач вважає, що їх сім`я може бути збережена і надалі, якщо позивач з дітьми будуть проживати разом з ним у місті Києві, їм необхідний строк для примирення.

Відповідно до статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що Проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

В силу ч.7 ст.240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідач, ОСОБА_2 , у судовому засідання наполягав на наданні строку для примирення з дружиною, оскільки має намір зберегти сім`ю.

Позивач, ОСОБА_1 , у судовому засіданні заперечувала проти надання строку для примирення з відповідачем та наполягала на розірванні шлюбу.

Зазначала, що в припиненні шлюбних та сімейних стосунків винуватий відповідач. Під час спільного проживання відповідач вчиняв сварки, скандали та ображав її. Сімейних стосунків з відповідачем немає більше 5 років. Між ними немає взаємної поваги та довіри. Вона проживає з дітьми окремо в м. Світловодську, а відповідач постійно мешкав в м. Кременчуці, а зараз працює та мешкає в м. Києві. Вона категорично не бажає мати з відповідачем ніяких відносин.

Суд враховує, що провадження у справі відкрито 26 листопада 2020 року. Відповідач ОСОБА_2 у своєму відзиві від 05 січня 2021 року просив суд надати строк для примирення. Судом відкладалися судові засідання 18 січня 2021 року та 01 березня 2021 року, отже, фактично судом надавався відповідачу строк для примирення подружжя. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що відповідач жодного разу не звертався до неї для примирення, і вона не бачить в цьому ніякого смислу. Суд зазначає, що протягом судового розгляду справи відповідач фактично мав близько трьох місяців для примирення з позивачкою, проте не використав цього часу для примирення, і позивачка категорично не бажає примирятися.

Враховуючи встановлені обставини справи, беручи до уваги, категоричні заперечення позивачки щодо надання строку для примирення, існуючі між сторонами негативні стосунки, відсутність між сторонами взаємоповаги та взаємодовіри, суд не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання відповідача про надання строку для примирення подружжя.

На підставі викладеного, керуючись ст.260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задовольнні заяви відповідача ОСОБА_2 про надання подружжю строку для примирення.

Ухвала не може бути оскаржена.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик

Згідно з оригіналом