Ухвала

Іменем України

05 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 754/4245/18

провадження № 61-4870ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, третя особа - ОСОБА_3 , про витребування майна та скасування рішення про державну реєстрацію прав за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року, посилаючись на те, що підставою для ухвалення вказаного рішення було заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року у справі № 754/6442/16-ц, залишене без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року. Однак постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року скасовано постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року і передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Вказана обставина є істотною та нововиявленою, тому є підстави для перегляду рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року залишено без задоволення.

Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що обставини, на які посилався ОСОБА_1 , не є нововиявленими згідно з положеннями статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а тому не можуть бути підставою для перегляду рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року. Посилання ОСОБА_1 на пункт 3 частини другої статті 423 ЦПК України є безпідставним, оскільки постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 754/6442/16-ц було скасовано постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року у зв`язку з процесуальними порушеннями, допущеними апеляційним судом і передано справу для повторного апеляційного розгляду. При цьому заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року, згадка про яке наявна у рішенні суду, що просить переглянути заявник, не було скасоване судами вищих інстанцій.

23 березня 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що скасування постанови Апеляційного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року є юридичним фактом, який повністю узгоджується з поняттям нововиявленої обставини згідно з пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України. Йому не було відомо та не могло бути відомо про ці істотні обставини під час розгляду справи. Суди не врахували наведеного і дійшли помилкового висновку про відмову в задоволенні його зави.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частинами четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених норм права необхідними умовами визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби така обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другим критерієм для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду є доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Частиною третьою статті 429 ЦПК України передбачено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Судами встановлено, що у квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С. П., третя особа - ОСОБА_3 , про витребування майна та скасування рішення про державну реєстрацію прав, посилаючись на те, що вона та її мати ОСОБА_4 були співвласниками квартири АДРЕСА_1 . 20 жовтня 2015 року від їх імені було укладено договір дарування квартири, за яким ОСОБА_4 нібито подарувала ОСОБА_2 належну їй 1/2 частини спірної квартири. 16 листопада 2015 року від її імені було укладено договір купівлі-продажу зазначеної квартири, за яким квартира була відчужена ОСОБА_3 , а в якості документів на підтвердження її особи нотаріусу було надано копію паспорта на її ім`я, однак з фотографіями невідомої особи та підписом, який не відповідає її дійсному підпису. На підставі підроблених документів було незаконно відчужено згадану квартиру. Крім того, за договором купівлі-продажу від 28 листопада 2015 року № 1216 ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив спірну квартиру.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року у справі у справі № 754/6442/16-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Грек А. В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Більшина С. О., про визнання договорів недійсними задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 16 листопада 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Більшиною С. О., зареєстрований в реєстрі за № 1216. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року в цій справі, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2020 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С. П., третя особа - ОСОБА_3 , про витребування майна та скасування рішення про державну реєстрацію прав задоволено. Витребувано від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 . Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 листопада 2015 року № 26563472 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С. П. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В тексті вказаного судового рішення міститься посилання на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року, а також вказано, що це рішення було залишене без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 754/6442/16-ц скасовано постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року і передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Підставою для скасування постанови Апеляційного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року стало порушення апеляційним судом норм процесуального права при вирішенні клопотання сторони про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року у справі № 754/6442/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 754/6442/16-ц касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року залишено без змін.

Встановивши, що обставини, на які посилався ОСОБА_1 у заяві про перегляд рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року, не є нововиявленими обставинами в контексті положень статті 423 ЦПК України, суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні його заяви.

Суди обґрунтовано відхилили доводи ОСОБА_1 про наявність підстав для перегляду рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року у зв`язку із скасуванням Верховний Судом постанови Апеляційного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року з огляду на таке.

Як зазначено вище, підставою для скасування постанови Апеляційного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року стало порушення апеляційним судом норм процесуального права при вирішенні клопотання сторони про призначення судової почеркознавчої експертизи. Касаційний суд вказав на допущені апеляційним судом порушення і направив справу для усунення цих порушень на повторний апеляційний розгляд. При цьому Верховний Суд не скасовував заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року, на яке послався місцевий суд в цій справі у рішенні, що просить переглянути заявник. Після повторного апеляційного перегляду апеляційний суд також погодився з висновками місцевого суду щодо вирішення позову по суті, тобто підтвердив правильність заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року, після чого з висновками судів обох інстанцій погодився Верховний Суд. Таким чином, заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року не скасовувалося і не змінювалося судами вищих інстанцій.

Враховуючи наведене, доводи заявника про наявність підстав для перегляду рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року на підставі пункту 3 частини другої статті 423 ЦПК України не ґрунтуються на нормах процесуального законодавства.

Доводи касаційної скарги зводяться до бажання повторного перегляду вже вирішеної справи тільки з метою її нового слухання і вирішення. Проте це порушує принцип остаточності рішення суду (res judicata), оскільки підстав для перегляду судового рішення немає, права та обов`язки сторін уже вирішені (рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» та від 09 листопада 2004 року у справі «Науменко проти України»).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, третя особа - ОСОБА_3 , про витребування майна та скасування рішення про державну реєстрацію прав за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко