Справа № 216/4920/20
провадження 2-з/216/44/21
УХВАЛА

іменем України

про відмову у забезпеченні позову

06 квітня 2021 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судових засідань №4 приміщення суду у м. Кривому Розі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

08 вересня 2020 року на підставі ухвали суду, з метою виконання вимог частини 1 статті 189 Цивільного процесуального кодексу України розпочато підготовче провадження у справі, розгляд якої здійснюється у загальному порядку.

26 березня 2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранної Анастасії Анатоліївни про визнання незаконним та скасування акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, визнання незаконною та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно і реєстрації права власності нерухомого майна.

Ухвалою суду від 29.03.2021 зустрічна позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху.

02 квітня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначено, що він звернувся до суду із зазначеною зустрічною позовною заявою, з метою захисту його права власності на спірне майно, а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер :08:296:0045, загальною площею 0,0821 га. На теперішній час заявнику стало відомо, що право власності на указане домоволодіння зареєстровано на ОСОБА_2 , проте, від невідомих осіб заявник дізнався, що ОСОБА_2 перепродасть або подарує спірне домоволодіння особі ромської національності, якщо заявник продовжить оскаржувати неправомірність реєстрації цього домоволодіння. ОСОБА_1 вважає що неприйняття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення його зустрічного позову. Посилаючись на наведені обставини, просить забезпечити позов, шляхом заборони будь-яким особам укладати будь-які угоди стосовно домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер :08:296:0045, загальною площею 0,0821 га, до розгляду судом даної справи.

Відповідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів заяви та відмову у забезпеченні позову, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК визначено, що позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України). Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Проте у даному випадку заявник не навів переконливих підстав та доказів, аби вважати, що невжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову, може реально ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, будь-яких доказів загрози відчуження спірного майна, на які посилається заявник, до суду не надано, збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу відсутня. Навпаки, на думку суду, у разі забезпечення позову є загроза безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками. Факт звернення до суду із позовом про оскарження державної реєстрації права власності, яке зареєстровано у встановленому законом порядку на іншу особу, не є безумовною підставою для обмеження прав та інтересів особи як власника майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153, 157, 158, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в Дніпровський апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлена ухвала - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Р.О.Кузнецов