Справа № 454/3187/20 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 22-ц/811/3291/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Сеньків Х.І.

З участю представника позивача АТ «Креді Агріколь Банк» Ільків С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу № 454/3187/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних,-

в с т а н о в и в :

02 жовтня 2020 року Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Одночасно із позовною заявою АТ «Креді Агріколь Банк» подало заяву про забезпечення поданого ними позову про стягнення з ОСОБА_1 3% річних, що в сумі становить 74 178,17 грн. та інфляційних втрат в сумі 159 370,55 грн.

В обґрунтування заяви посилаються на те, що подання заяви про забезпечення позову зумовлено несвоєчасним виконанням відповідачем ОСОБА_1 рішення Сокальського районного суду від 26.02.2013 року у справі № 1321/1413/2012.

Просять заборонити приватному виконавцеві виконавчого округу Волинської області Шульженко І.С. вчиняти дії щодо повернення коштів у розмірі 40 264,17 грн. ОСОБА_1 , які залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчим документом після реалізації квартири загальною площею 44,4 кв.м за адресою АДРЕСА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Заслухавши пояснення представника позивача АТ «Креді-Агріколь Банк» на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункт 4. ч.1 ст.150 ЦПК передбачає заборону вчиняти дії щодо предмета спору, або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші дії та інші види забезпечення позову.

За змістом пункту 4 постанови Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач АТ «Креді Агріколь Банк» подавши заяву про стягнення із відповідача 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України та інфляційних втрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26.02.2013 року № 1321/1413/2012 зазначив, що відповідач у справі не виконував судового рішення про стягнення боргу протягом семи з половиною років. Вказане рішення суду було виконане в повному обсязі виключно за рахунок примусової реалізації нерухомого майна боржника, оскільки ні коштів, ні рухомого майна у боржника тривалий час не було виявлено. Саме через тривале невиконання судового рішення, Банк звернувся в суд із вказаною позовною заявою. Зазначає, що саме майновий стан боржника, його попередня поведінка, яка полягає у тривалому часі невиконання судового рішення вказує на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат. За рахунок коштів, які залишилися після реалізації квартири загальною площею 44,2 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , що переобладнана та використовується як приміщення магазину, яка виступала предметом іпотеки у попередній справі, майбутнє рішення, якщо воно буде в користь позивача, можна буде виконати хоча б частково.

Тому, вважає, що доцільно обрати забезпечення позову у вигляді заборони приватному виконавцеві ОСОБА_2 вчиняти дії щодо повернення коштів ОСОБА_1 , які залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчим документом в сумі 40 264,17грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача, суд зазначив, що АТ «Креді Агріколь Банк» не надано доказів того, що грошові кошти у сумі 40 264,17 грн., які залишилися після реалізації арештованого майна та які мають бути повернені відповідачу ОСОБА_1 останній зможе розтратити чи приховати; що між сторонами існують спірні відносини з приводу вказаних грошових коштів; що існує реальна загроза з приводу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Із висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується та зазначає, що подання позовної заяви про стягнення з відповідача 3% річних в порядку ст.625 ЦК та стягнення інфляційних втрат свідчить про те, що між сторонами існує спір щодо неналежного та невчасного виконання Кредитного договору, а в подальшому рішення суду про примусове стягнення грошових коштів, яке не виконувалося на протязі семи з половиною років. Важливим фактором є також те, що іншого майна та інших грошових коштів у відповідача немає. Повернення грошових коштів в сумі 40 264,17 грн. буде сприяти відповідачу вільно розпоряджатися ними, а, відтак, забезпечення позову сприятиме хоча би частковому виконанню рішення суду, якщо воно буде в користь позивача.

Із врахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 п.3,4 ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 376 ч.1 п.3,4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» задоволити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської бласті від 05 жовтня 2020 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Волинської області Шульженко Ігорю Сергійовичу вчиняти дії щодо повернення ОСОБА_1 коштів у розмірі 40 264,17 грн., які залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчим документом після реалізації квартири загальною площею 44,2 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк