Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3287/20
Провадження №: 2/332/291/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2021 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, не заперечує про розгляд справи в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення , яке міститься в матеріалах справи.
Треті особи, належним чином повідомлені про дату , час і місце судового засідання , у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з нижченаведених підстав.
26.10.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» до Приватного виконавця Малкової Марії Вікторівни направлено заяву про примусове виконання рішення , згідно якої ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» просить відкрити виконавче провадження за місцем проживання (перебування) боржника, в межах виконавчого округу міста Києва, де здійснює свою діяльність приватний виконавець Малкова М.В. (а.с.11).
Однак позивач у позові зазначає , що він ніколи не проживав у місті Києві, тому не зрозуміло на якій підставі було відкрито виконавче провадження Приватним виконавцем міста Києва Малковою М.В.
16.11.2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною було прийнято постанову № 63588391 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої за відомостями ПФУ, ДФС боржник, ОСОБА_1 отримує дохід від особи, якою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат»(а.с. 15-16).
За загальним правилом, який визначено статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Сума заборгованості складає 9 684,44 грн., в тому числі:
прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7 727,86 грн.; прострочена заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом становить 1 956,58 грн.;
плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису становить 500,00 грн.
Вищевказаний виконавчий напис вчинений з численним порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з наступним.
Позивач у позові зазначає , що ні Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ні його правонаступник- ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» не направляли йому письмової вимоги стосовно заборгованості, заборгованість була погашена більше 5 років тому. У разі несвоєчасного вжиття відповідачем заходів, строк позовної давності вважається пропущений.
Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Крім того, кредитний договір між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладався у 2013 році, однак, заборгованість стягується за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 рік, що в свою чергу теж свідчить про пропуск строків давності.
Виконавчий напис було вчинено 08.09.2020 року.
Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зі змінами внесеними постановою КМУ від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.
Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від
22.02.2017р. залишено без змін.
Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас 18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від
1 листопада 2017 року відмовлено.
Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
При прийнятті постанови від 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.
У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати не чинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.
Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.
Отже, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахував тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, які підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором, за якими боржником допущено прострочення платежів - вже не чинні.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подані документи на обґрунтування стягнення, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16, 18 ЦК України , статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Зі сторони відповідача не надано документів, які встановлюють розрахунок заборгованості за відсотками, тому цей розмір заборгованості не є безспірним.
Ніякого повідомлення - письмової вимоги відповідачем позивачу не направлялося.
Відповідно до cm. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно cm. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Вимоги ст. 18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються зокрема, оригінал нотаріально посвідчених угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань.
Згідно із п. 2.3 Глави 16 наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.
Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.
Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 20.05.2015 року у справі №6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: нотаріусу надані всі необхідні документи, визначені переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.
Відповідач не надав ні нотаріусу, ані суду, під час судового розгляду, доказів наявності безспірної заборгованості у позивача на час вчинення виконавчого напису.
Матеріали справи не містять всіх умов кредитного договору, який був укладений між сторонами.
Усі вищезазначені обставини свідчать про те, що заборгованість позивача не є безспірною.
Крім того, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, що виходить за межі строку визначеного ст. 88 Закону України «Про нотаріат».
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1261,20 грн., сплата яких підтверджена документально (а.с.1, 17).
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення, в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному по 07.04.2021року , виготовлено 08.04.2021 року.
Суддя Р.В. Сінєльнік