ЄУН №337/2620/20
Провадження № 2/337/70/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредун Д.С., при секретарі Шварцер Г.М., за участю представника позивача адвоката Мормуль П.В., представника відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Рошиян І.В., представника третьої особи Борякова Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до Запорізького загальноосвітнього навчально-виховного комплексу №108 Запорізької міської ради Запорізької області, третя особа: Департамент освіти та науки Запорізької міської ради, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я,

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2020 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Коломоєць І.В. звернулася до суду з позовом в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , в якому просить суд стягнути з відповідача Запорізького загальноосвітнього НВК №108 ЗМР Запорізької області 14663,58 гривень матеріальної шкоди та 200000 гривень моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказано, що 30 вересня 2019 року з донькою позивачки ученицею 3-Б класу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебувала в кабінеті №332 навчального закладу ЗЗНВК №108 ЗМР Запорізької області стався нещасний випадок, в результаті якого дитиною отримано компресійний перелом тіл Th 4-6 хребців. Просить компенсувати витрати на лікування дитини, та спричинену моральну шкоду.

Ухвалою судді від 22 липня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

14 серпня 2020 року представник Департаменту освіти та науки Запорізької міської ради за довіреністю Боряков Т.В. надав суду письмові пояснення, в яких, посилаючись на необґрунтованість вимог нормативними документами, відсутність прямого причинного зв`язку між діями відповідача та отриманими дитиною травмами, не підтвердження вказаної шкоди, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Також заявив клопотання про залучення у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , оскільки, на його думку, в разі задоволення позову відповідач може звернутись до вказаних осіб з регресним позовом.

14 серпня 2020 року представник ЗЗНВК №108 адвокат Рошиян І.В. подав відзив, в якому також просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, що, на його думку, причинами ускладнень, а також моральних страждань були факти несвоєчасного лікування, що не перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з нещасним випадком. Вважає, що заявлена сума компенсації моральної шкоди не відповідає обставинам подій і належним чином не підтверджена. Також просить врахувати провину дитини у настанні нещасного випадку.

03 вересня 2020 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Лещенко С.С. надав відповідь на відзив, в якому наполягав на обґрунтованості позовних вимог, а викладені відповідачем заперечення вважав безпідставними.

21 вересня 2020 року представник ЗЗНВК №108 адвокат Рошиян І.В. подав заперечення, в яких наголошував на необхідності відмови і задоволенні позовних вимог.

05 жовтня 2020 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Мормуль П.В. подав клопотання про витребування доказів: з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001885 від 22.10.2019 року за ст. 128 КК України завірену належним чином копію висновку експерта №421 від 16.04.2020 року. Також ще одне аналогічне клопотання подане 23.11.2020 року.

Ухвалою суду від 23 листопада 2020 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відмовлено в залученні до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Викликано в судове засідання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 . Встановлено порядок з`ясування обставин справи та порядок дослідження доказів. Витребувано у Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області завірену належним чином копію висновку експерта №421 від 16.04.2020 року щодо судово-медичної експертизи спричинених малолітній ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, що міститься в матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001885 від 22.10.2019 року за ст. 128 КК України.

Витребувані докази надано суду 12.01.2021 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 підтримала позов, та пояснила, що 30 вересня 2019 року вона відвела свою доньку ОСОБА_3 до школи, хоча остання просила залишитись вдома. Вона вважала, що в школі її донька буде в безпеці. Ближче до одинадцятої години того дня їй зателефонувала вчителька та сказала, що її дитина впала, та якийсь час не дихала. Вона прибігла до школи, і побачила в фойє, як її доньку ведуть з третього поверху. Перед тим, як їхати до лікарні, вона піднялась до класу, щоб забрати речі дитини, і бачила, що на лінолеумі було багато води. Підлога була не трохи волога, а саме мокра. В лікарні у дитини встановили компресійний перелом хребта. Після, тривалий час ОСОБА_3 була у повністю лежачому стані. Не вставала, навіть у туалет, чи щоб прийняти душ. Дівчинку необхідно було постійно перевертати, мити вологими салфетками та рушниками, та приходилось ходити в туалет у судно. Пізніше дитині дозволили пересуватись, але лише в жорсткому (твердому) пластиковому корсеті. Фактично дівчинці прийшлось вчитись ходити заново. В кінці літа 2020 року ОСОБА_3 замінили корсет на м`який (гумовий, із вшитими металевими прутами). При цьому дитина соромиться, що хтось із друзів побачить її в корсеті, вона часто зазнає «панічних атак», та боїться що її хтось штовхне і вона впаде. Їй протипоказано навіть кататись на санчатах.

Після травми, приблизно 2 тижні, ніхто не телефонував зі школи. Також в школі не хотіли надавати ОСОБА_3 індивідуальне навчання, та не реагували на її дзвінки, поки вона не зв`язалась з Департаментом освіти. При цьому, їм дали не основні предмети, як вона просила, а музику, малювання та фізкультуру. Коли за її заявою порушили кримінальне провадження, від класного керівника пішов слух, що позивачка вимагає гроші. Під час дистанційної освіти, вона помітила, що вчитель не вітається з її донькою, та не реагує, коли інші діти ображають і цькують ОСОБА_8 . Якщо оцінювати стан доньки до травми і після, то це дві різні дитини. До цього ОСОБА_8 ходила на різні секції, в тому числі ментальну арифметику, англійську мову, а зараз сильно комплексує, боїться людей, і переживає що її штовхнуть, чи щось скажуть про її стан, та у неї постійно болить голова. Хоч дитина вже може самостійно сідати і ходити, але щоб вийти з нею з будинку, їй необхідно тривалий час переконувати, що все буде добре. Таким чином дитині завдано сильну емоційну травму.

В судових засіданнях представник позивача адвокат Мормуль П.В. наполягав на законності і обґрунтованості заявлених вимог, та просив задовольнити позов в повному обсязі. Звертав увагу, що сам відповідач склав документи по розслідуванню нещасного випадку, та встановив вину в цьому працівників ЗЗНВК №108 через порушення ними посадових інструкцій. Порушення правил зі сторони дитини, з урахуванням її віку, вважає абсурдом. Розмір моральної і матеріальної шкоди на його думку в повному обсязі доведеним наданими доказами.

Представника відповідача ОСОБА_1 суду пояснила, що вона є директором ЗЗНВК №108. В обов`язковому порядку її вчителя проводять бесіди з усіма учнями і роз`яснюють правила безпечної поведінки. В день нещасного випадку, після третього уроку і обіду в їдальні діти переходили з кабінету до класу англійської мови. Кілька дівчат пішли в туалет, та вчитель в той час вже повів інших дітей на зайняття. Приблизно в 10:55-11:00 годині, коли дівчата повертались, одна з них послизнулась та впала. Вчитель після цього діяв по інструкції і наказу МОЗ, а також повідомив всіх необхідних осіб. На місце події прийшли вона та медична сестра. Коли дитина почула, що їде швидка допомога, дівчинка сама піднялась, і сказала що в неї нічого не болить. Щоб дитина не лежала на холодній підлозі, її відвели до медичного кабінету на перший поверх. Лікарі спеціалісти, що приїхали на виклик, також вели, а не несли дитину до карети швидкої. Коли батьки надали медичну довідку, ОСОБА_3 було забезпечене дистанційне навчання. При цьому фізкультуру дитині призначили, оскільки вчитель міг допомогти дівчинці з масажами. Чутки про вимагання коштів вона не чула.

Щодо обставин події, то покриття підлоги в класі, розташування і закріплення парт відповідає стандартам. Прибиральниця мила підлогу в коридорі під час третього уроку за регламентом, і коли дитина пробігала, підлога була волога. Вважає, що дитина впала через ортопедичні проблеми, однак оскільки нещасний випадок трапився в стінах школи, її працівники, що допустили порушення, отримали догани.

Представник відповідача адвокат Рошиян І.В. в судовому засіданні пояснив, що вказана подія дійсно є нещасним випадком, але обумовленим не лише порушеннями працівників, а й діями дитини. Так прибиральниця, чи будь-хто з персоналу не міг передбачити, що дитина побіжить, оскільки в школі забороненого бігати. Таким чином оспорює причинний зв`язок між діями сторони відповідача і негативними наслідками, посилаючись на грубу необережність дитини, та вважає, що відповідач не повинен нести відповідальності.

Представник третьої особи Боряков Т.В. посилався на невірне обрання стороною позивача способу захисту, необґрунтованість і недоведеність заявлених позовних вимог. В задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є вчителькою початкових класів ЗЗНВК №108, і з першого класу була класним керівником ОСОБА_9 . Незадовго до події вона проводила з усіма дітьми інструктажі щодо безпечної поведінки в школі. За тиждень до нещасного випадку, позивачка повідомила їй, що дитина забила ногу, і на стопі утворилась шишка, та вона дозволила ОСОБА_10 не відвідувати фізкультуру. В день нещасного випадку, після третього уроку і їдальні, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 затримались в туалеті. Інших дітей в той час предметний вчитель вже забрав на урок. ОСОБА_12 по своїй натурі є холериком, і дуже активною. Натомість у ОСОБА_8 слабка координація рухів, і ще на курсах вчителька водила її за руку. Під час події ОСОБА_6 була в класі, і боковим зором бачила, як ОСОБА_13 першою прибігла в клас з туалету. За нею бігла ОСОБА_8 , однак та не вписалась в прохід і впала. Вважає, що падіння викликано шишкою на нозі дитини і слабкою координацією. Далі вона відразу підскочила до дини, але не піднімала її, і викликала усіх. Коли ОСОБА_8 почула про швидку допомогу, то різко підскочила і почала кричати, що не потрібно лікарів. Коли приїхала швидка, вони всі були в медичному кабінеті. Лікарі детально оглянули дитину, при цьому також сильно простукували по ногам та спині ОСОБА_8 , і сказали що все добре, однак вона наполягла, щоб дитина поїхала до лікарні. Матері дитини вона після цього телефонувала, та розповідала процедуру оформлення дистанційного навчання. З листопада 2019 року вона приходила додому до ОСОБА_8 проводити індивідуальне навчання. Спочатку дитина дійсно лежала на дивані, а потім пересувалась в корсетах. Наприкінці грудня 2019 року ОСОБА_2 розповідала їй, що дитина впала і забилась в ванній, і у зв`язку з чим продовжить дистанційне навчання після нового року. В березні 2020 року ОСОБА_8 вже була досить активною, і сама піднімалась до туалету (до цього ходила на судно). Істерику у дитини за весь час індивідуальних занять бачила один раз, але це було обумовлено не її станом, а спілкування матері з поліцією. Вважала, що з четвертого класу дитина вже могла відвідувати школу, але на таку пропозицію до матері, отримала різку відмову.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона працює вчителем початкових класів в ЗЗНВК №108 з 2020 року. З 02.09.2020 року приходила на індивідуальне навчання додому до ОСОБА_9 . Дівчинка була веселою, життєрадісною, не замкнутою, та добре йшла на контакт. Рівень знань дитини на той час вона може оцінити як до середнього. Помічала, що дівчинка ходить в корсеті. Індивідуальні навчання тривало до 24.12.2020 року, а з січня 2021 року Настя відвідує школу. Зараз дитина активна, як і всі інші діти, може бігати, і сприймає інформацію приблизно однаково з іншими учнями.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона є технічним працівником ЗЗНВК №108. В день події, 30.09.2019 року, на третьому уроці вона протирала підлогу коридору третього поверху (робила вологе прибирання), та на перерві чергувала біля туалету. В черзі біля туалету стояли учениці ОСОБА_13 і ОСОБА_8 , з якими вона розмовляла. Після початку четвертого уроку в неї перерва, та вона спустилась до кабінету для персоналу на другому поверсі. Потім їй сказали про нещасний випадок, і вона прийшла на місце події. Бачила, що ОСОБА_8 впала в класі, приблизно за 3 метри від входу, де вона не мила підлогу. Звернула увагу, що у дівчинки тверда, слизька підошва, а не гумова, як рекомендовано. Коли ОСОБА_6 сказала, що викликала швидку і маму, ОСОБА_8 вскочила, і почала казати, що не потрібно маму. Окремо пояснила, що в той час, коли діти бігли по коридору, середина вже була суха, але могло бути трохи вогко понад плінтусами та під вікном. За що її притягнули до дисциплінарної відповідальності не розуміє.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом, о 10:50 годині 30 вересня 2019 року, на 4-му уроці в класній кімнаті 3-Б класу навчального закладу ЗЗНВК №108 ЗМР Запорізької області, по вул. Дорошенка, 1 у м.Запоріжжя стався нещасний випадок з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка забігаючи до класної кімнати з туалету, де була волога підлога, підковзнулась і, падаючи, вдарилась спиною об сидіння парти, внаслідок чого отримала травму: компресійний перелом Th 4-6 хребців (згідно акту про нещасний випадок №5 а.с.16-20, довідки КУ «ЗОКДЛ» ЗОР №10349 від 30.09.2019 року а.с.10).

30 вересня 2019 року наказом №349 директора ЗЗНВК №108 створено комісію з розслідування нещасного випадку з ОСОБА_3 (а.с.9). Створення такої комісії не протиречить п.п.3, 23 Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися із здобувачами освіти під час освітнього процесу, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 16.05.2019 року №659.

В ході розслідування події були відібрані пояснення працівників школи (а.с.21-22, 23, 24, 25, 26). Складеним о 11:17 годині 30 вересня 2019 року протоколом огляду місця, де стався нещасний випадок, в тому числі зафіксовано вологу підлогу в коридорі (а.с.31). Також актом від 30.09.2019 року встановлено, що після прибирання в 3 блоці на 3 поверсі була занадто волога підлога (а.с.32).

Згідно акту розслідування нещасного випадку (а.с.11-15), причинами падіння стали:

не дотримання прибиральницею службових приміщень ОСОБА_4 санітарно-гігієнічних вимог до миття підлоги, і зайве зволоження (також не виконання п.3.7 Інструкції №35 з охорони праці прибиральника службових приміщень);

вчитель іноземної мови ОСОБА_5 переводила учнів з класної кімнати в кабінет англійської мови, не перевіривши кількість учнів відповідно до списку (та крім того не дотрималась п.3.5 «Посадової інструкції вчителя», п.3.6. «Інструкції №6 з охорони праці вчителя», п.4.2. Протоколу №15 засідання педагогічної ради від 30.08.2019 року);

класний керівник 3-Б класу ОСОБА_6 не повідомила вчителя англійської мови ОСОБА_5 щодо відсутності двох учениць ОСОБА_3 та ОСОБА_14 на момент передачі учнів для переходу з кабінету в кабінет на урок англійської мови (та крім того не дотрималась п.4.2. Протоколу №15 засідання педагогічної ради від 30.08.2019 року);

учениця 3-Б класу ОСОБА_3 бігла, запізнюючись на урок, по помитій підлозі, що є порушенням п.2.1. «Інструкції №134 з безпеки життєдіяльності здобувачів освіти у приміщенні та на території ЗЗНВК №108 від час освітнього процесу (первинний інструктаж)».

Також відповідно протоколу №2 засідання комісії з розслідування нещасних випадків ЗЗНВК №108 ЗМР Запорізької області від 10.10.2019 року (а.с.33-35), причинами нещасного випадку стали порушення нормативно правових актів з охорони праці та посадових інструкцій під час організації освітнього процесу, 170 особиста необережність потерпілої. Комісія зробила висновки, що особами, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, є:

ОСОБА_4 , прибиральниця службових приміщень, яка не виконала: п.3.7 Інструкції №35 з охорони праці прибиральника службових приміщень (підлоги необхідно попередньо підмітати вологим способом, потім мити і протирати насухо);

ОСОБА_5 , вчитель англійської мови, яка не виконала: п.3.4 «Посадової інструкції вчителя» (вчитель несе персональну відповідальність за життя та здоров`я учнів під час навчального процесу), п.3.6. «Інструкції №6 з охорони праці вчителя» (вчитель відповідає за життя і здоров`я учнів класу, в якому працює), п.4.2. Протоколу №15 засідання педагогічної ради від 30.08.2019 року (відповідальність за життя і здоров`я учнів при передачі несуть класний керівник початкових класів та вчитель-предметник);

ОСОБА_6 , вчитель початкових класів, яка не виконала: п.4.2. Протоколу №15 засідання педагогічної ради від 30.08.2019 року (відповідальність за життя і здоров`я учнів при передачі несуть класний керівник початкових класів та вчитель-предметник);

ОСОБА_3 , учениця 3-Б класу, яка не виконала п.2.1. «Інструкції №134 з безпеки життєдіяльності здобувачів освіти у приміщенні та на території ЗЗНВК №108 від час освітнього процесу (первинний інструктаж)» (під час перебування в комплексі та на його території чітко виконувати правила безпеки життєдіяльності учнів: не бігати, …, що може призвести до падіння та травмування).

За наслідками розслідування, наказано провести позапланові інструктажі з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 (а.с.36-37), та оголошено догани ОСОБА_4 (а.с.55), ОСОБА_5 (а.с.56), сестрі медичній старшій ОСОБА_15 (а.с.57).

Вказані акти і протоколи комісії, та накази за наслідками розслідування, оскаржені не були.

Крім того, за обставинами події вносилась інформація до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001885 від 22.10.2019 року, з первинною правовою кваліфікацією ст. 128 КК України (необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження), однак жодній особі про підозру не повідомлено, обвинувачення не пред`явлено (а.с.110).

Як вбачається з висновку експерта №421 від 31 березня 2020 року (а.с.228-230), проведеної в рамках досудового розслідування кримінального провадження, компресійні переломи 4,5,10 грудних хребців у ОСОБА_3 кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Данні ушкодження утворились від дії тупих предметів. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному в обставинах справи, в наданій медичній документації та зі слів освідуваної.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.1 ст. 15, ч.1, п.п.8), 9) ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів належить відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст.ст. 1166, 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише з вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Положеннями статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до статті 1199 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я неповнолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

Таким чином, з урахуванням встановлення вини заподіювача шкоди (недотримання інструкцій працівниками ЗЗНВК №108 ЗМР Запорізької області), що знаходиться в прямому причинному зв`язку, і призвело до ушкодження здоров`я неповнолітньої особи, та отримання нею тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди. Посилання сторони відповідача і третьої особи на заподіяння шкоди виключно внаслідок поведінки малолітньої ОСОБА_3 є необґрунтованим, і суперечить дослідженим судом доказам. Крім того не можна винити дитину в природній і притаманній для її віку поведінці, що призвела до негативних наслідків лише внаслідок і в сукупності з допущеними порушеннями працівниками навчального закладу. Встановлення певних порушень комісією з розслідування нещасних випадків ЗЗНВК №108 ЗМР, є достатніми і належними доказами, для вирішення питання про цивільно-правову відповідальність, а тому заперечення відповідача про недопустимість доказів є неспроможними.

При цьому, позивачем заявлено до відшкодування 14663,58 гривень матеріальної шкоди, однак компенсації підлягають лише ті витрати, що були обумовлені медичними рекомендаціями (а.с.116-117, 120, 121, 122, 123, 125, 126, 127, 128, 130, 131), що становить загальну суму 12389,96 гривень. Зв`язок інших витрат (а.с.124, 129, 131) на загальну суму 2273,62 гривень з рекомендаціями щодо лікування ОСОБА_3 , суду підтверджено не було.

Зазначення в частині медичних документів не ОСОБА_3 , а її мати ОСОБА_2 (а.с.97) суд не вважає обставиною, що виключає відшкодування таких витрат, оскільки надані рекомендації чітко свідчать про лікування саме ОСОБА_3 , з урахуванням отриманих нею травм.

Крім матеріальної (майнової) шкоди, внаслідок травми отриманої ОСОБА_3 , була заподіяна і моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких ОСОБА_2 та її донька зазнали у зв`язку з нещасним випадком.

Відповідно до ст. 23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особо зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, №94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує середній ступінь тяжкості отриманих ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я, порушення нормального та звичного способу життя як дитини, так і її батьків, змусили тривалий період часу перебувати дитину у повністю лежачому стані, подальші обмеження у рухах, фізичній активності, необхідність носіння корсетів у малолітньому віці, потребу тривалого навчання за індивідуальним планом. Повернення до навчання на загальних підставах через 15 місяців після травми. Вказані обставини і глибину душевних страждань неможливо чітко оцінити в конкретному грошовому еквіваленті, однак з урахуванням тривалої, але все ж реабілітації дитини, поступове повернення її до нормального ритму життя, відсутності незворотних наслідків, і часткове обумовлення нещасного випадку діями самої дитини, суд вважає справедливою сатисфакцією моральної шкоди у 50000 гривень.

За вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, відповідно до п.1) ч.3. ст. 133, ч.2. ст. 137, п.3) ч.2. ст. 141 ЦПК України, позивачці підлягає часткова компенсація за рахунок відповідача підтверджених, фактично понесених витрат на правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (29,06%).

Керуючись ст.ст. 82, 89, 131, 141, 229, 247, 263, 264, 280, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Запорізького загальноосвітнього навчально-виховного комплексу №108 Запорізької міської ради Запорізької області (, адреса: м. Запоріжжя, вул. Дорошенка, буд.1) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 66749,56 гривень (шістдесят шість тисяч сімсот сорок дев`ять гривень 66 копійок), з яких:

12389,96 гривень матеріальної шкоди;

50000 гривень моральної шкоди;

4359,6 гривень витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Запорізького загальноосвітнього навчально-виховного комплексу №108 Запорізької міської ради Запорізької області (, адреса: м. Запоріжжя, вул. Дорошенка, буд.1) на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня з складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 квітня 2021 року.

Суддя: Д.С. Бредун