РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/17135/20

Провадження № 22-ц/4815/369/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2020 року (ухвалене у складі судді Харечка С.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначає, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 2000 року. У шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В 2002 році шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу вони проживали окремо, відповідач життям дочки не цікавився, не приймав участі у її вихованні та утриманні.

В результаті такої поведінки відповідача рішенням Рівненського міського суду від 15 листопада 2017 року у цивільній справі №569/4453/17 було позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зауважує, що ніякої допомоги батько дочки не надавав та не надає, хоча вона такої допомоги потребує у зв`язку з навчанням, оскільки є студенткою 3 курсу Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", де навчається на денній формі навчання, спеціальність Туризм.

Зазначає, що дочці виповнилось 19 років. Вона навчається, потребує матеріальної допомоги, оскільки витрати пов`язані з навчанням та організацією навчального процесу, зокрема, проживання, харчування, купівлі елементарних засобів гігієни, одягу, лікування в місяць складають близько 4000-5000 грн.

Наголошує, що вона немає можливості повноцінно та у повному обсязі надавати дочці необхідну їй матеріальну допомогу, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи скрутне на теперішній час її матеріальне становище, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на дочку, яка навчається.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення 23-х річного віку.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що та обставина, що в законодавстві відсутнє пряме виключення для батьків, які позбавлені батьківських прав, щодо обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не може сама по собі породжувати такий обов`язок, оскільки за змістом статті 57 Конституції України на особу не може бути покладено виконання будь-якого обов`язку, який чітко не передбачений законом. За таких міркувань, місцевий суд прийшов до висновку, що у відповідача, у зв`язку з позбавленням його батьківських прав, відсутній обов`язок утримувати повнолітню дочку ОСОБА_3 , яка продовжує навчання.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом не враховано, що позбавлення батьківських прав особи, у даному випадку відповідача, в силу ст. 166 СК України позбавляє відповідача прав відносно дитини, однак не звільняє його від обов`язків батька, незалежно від віку. Основним критерієм, визначеним ст. 199 СК України, є лише можливість надавати матеріальну допомогу.

Щодо можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, наголошує, що таку можливість відповідач має, оскільки в судовому засіданні підтвердив під звукозапис, що має офіційне місце роботи, де отримує заробітну плату у розмірі 16 000 грн. щомісячно.

Звертає увагу, що їхній спільній дочці виповнилося 19 років, вона навчається та потребує матеріальної допомоги, оскільки витрати пов`язані з навчанням, організацією навчального процесу, проживання, харчування, купівлею елементарних засобів гігєни, одягу, лікування у місяць складають близько 4000-5000 грн..

Стверджує, що вона самостійно не має можливості повноцінно та у повному обсязі надавати дочці необхідну їй матеріальну допомогу.

Зауважує, що від другого шлюбу з ОСОБА_5 у них народилися доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги, що стосується їхньої спільної доньки, хоча має таку можливість. Жодної участі в її утриманні на навчання не здійснює.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2000 року.

У шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05 серпня 2002 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 17.09.2003 року, виданого відділом РАГС Зарічненського районного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №34.

Рішенням Рівненського міського суду від 15 листопада 2017 року у цивільній справі №569/4453/17 відповідача ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 є студенткою 3 курсу Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", навчається на денній формі навчання, спеціальність Туризм, вартість освітньої послуги становить 39 000 грн., що вбачається з договору про навчання №1161.2020-2 від 03.02.2020 року.

У судовому засіданні місцевого суду відповідач вказав, що є працевлаштованим та отримує заробітну плату у розмірі 16000 грн. щомісячно, що підтверджується звукозаписом судового засідання.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

При визначенні розміру аліментів апеляційний суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, зокрема, що повнолітня дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, навчається на денній, платній формі навчання, позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, відповідач працевлаштований та отримує заробітну плату, а також наявність у сторін дітей від інших шлюбів, які також потребують матеріальної допомоги, а тому на переконання колегії суддів обґрунтованим розміром аліментів буде 1135 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Батьки не мають права збільшувати матеріальне забезпечення однієї дитини за рахунок зменшення такого утримання іншої.

За таких обставин, з метою дотримання рівноваги між інтересами дітей сторін, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідач не повинен утримувати повнолітню дитину щодо якої він був позбавлений батьківських прав, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України).

Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою, а також до подібного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 27 лютого 2019 року в справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18).

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про судовий збір", враховуючи, що позивачі по даних категоріях справ звільнені від сплати судового збору, а відповідач ОСОБА_2 відноситься до пільгової категорії таких осіб, оскільки є інвалідом 2 групи (повідчення серії НОМЕР_2 , строк дії 01.08.2023р.), то розподіл судового збору між сторонами не проводиться.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2020 року скасувати.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка продовжує навчання, у розмірі 1135 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення 23-х річного віку або припинення навчання.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.