ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1941/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"03" березня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Бебі В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання попереднього договору нікчемним, застосування наслідків недійсності попереднього договору,
В листопаді 2018 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просила суд встановити нікчемність попереднього договору від 20.02.2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, стягнути з відповідача на користь позивача гарантійну суму в розмірі 55 760 грн., що є еквівалентом 2 000 дол. США, судові витрати покласти на відповідача.
Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував, пояснивши, що 20.02.2018 року між ОСОБА_2 , в особі представника за дорученням Самойленко Г.Л., та ОСОБА_1 було укладено попередній договір, відповідно до умов якого, сторони зобов`язуються у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, що представляє собою: 3 кімнатну квартиру. S заг. 117.2, S жил. 69.7. S кухні 13,3 (перекриття) з/б, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у власності Продавця, тобто ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності 20.08.2012. Поміж інших умов попереднього договору, відповідно до п. 10.1. сторони домовилися про наступне: підтверджуючи свої зобов`язання укласти основний договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов попереднього договору, і з метою забезпечення його укладення, в момент підписання цього попереднього договору, покупець, тобто ОСОБА_1 , а продавець, тобто ОСОБА_2 , в особі представника за дорученням ОСОБА_5 , прийняла гарантійну суму, що становила 54 200 гривень, що є еквівалентом 2000 доларів США. Однак, даний договір не було посвідчено нотаріально, як того вимагає закон, а тому він є недійсним (нікчемним). У такому разі, кожна із сторін повинна повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Оскільки ОСОБА_2 прийняла від позивача 54 200 гривень, що є еквівалентом 2000 доларів США, позивач з метою досудового врегулювання спору звернулась до відповідача з письмовою претензією шляхом поштового направлення про повернення отриманих коштів, однак направлена претензія повернулась відправнику без вручення. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 55 760 грн., що еквівалентно 2 000 дол. США на день звернення до суду з даним позовом.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у її відсутність до суду не зверталась, відзиву на позовну заяву не надала.
За таких підстав, судом, відповідно до положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням представника.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як передбачає ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.
20.02.2018 року, між ОСОБА_2 , в особі представника за дорученням №349 від 20.02.2018 року. ОСОБА_5 , та ОСОБА_1 було укладено попередній договір (а.с.7-9).
Відповідно до умов попереднього договору, який укладений керуючись ст. 635 ЦК України, сторони зобов`язуються у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, що представляє собою: 3 кімнатну квартиру. S заг. 117.2, S жил. 69.7. S кухні 13,3 (перекриття) з/б, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у власності Продавця, тобто ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності 20.08.2012.
Поміж інших умов попереднього договору, відповідно до п. 10.1. сторони домовилися про наступне: підтверджуючи свої зобов`язання укласти основний договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов попереднього договору, і з метою забезпечення його укладення, в момент підписання цього попереднього договору, покупець, тобто ОСОБА_1 , а продавець, тобто ОСОБА_2 , в особі представника за дорученням №349 від 20.02.2018 року, ОСОБА_5 , прийняла гарантійну суму, що становила 54 200 грн., що є еквівалентом 2 000 доларів США.
Відповідно до ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Нормами ст.657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
З аналізу зазначеної норми статті вбачається, що перед державною реєстрацією укладеного договору передує його нотаріальне посвідчення. Підписаний сторонами попередній договір нотаріально посвідчений не був, однак на його виконання ОСОБА_1 були сплачені грошові кошти.
Згідно зі ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
За таких обставин, підписаний сторонами договір є недійсним (нікчемним), оскільки не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення та реєстрації.
Згідно зі ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.
Відповідно до ст.533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, шо підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Сума в розмірі 2 000 дол. США на день платежу становила 54 200 гривень, проте на дату звернення позивача з даним позовом до суду сума в розмірі 2 000 доларів США за курсом НБУ 27.88 грн/1 долар США становить 55 760 грн.
Враховуючи вищевикладене, оскільки при укладенні попереднього договору від 20.02.2018 року його не було посвідчено нотаріально, суд вважає необхідними визнати такий договір нікчемним, тобто не спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що призводить до необхідності застосування наслідків його недійсності, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 704,80 грн. судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду, а також з відповідача на користь держави необхідно стягнути 908 грн. судового збору, які були недоплачені при подачі позову до суду.
Керуючись ст.ст.7, 9, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 244, 245, 259, 263-265, 268, 280, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 216, 220, 533, 635, 657 ЦК України, суд -
Визнати попередній договір, укладений 20.02.2018 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) нікчемним.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 55 760 грн. в рахунок застосування недійсності нікчемного правочину, а саме попереднього договору, укладеного 20.02.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 704 грн. 80 коп. судового збору, а всього 56 464 грн. 80 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн. судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
Суддя :