Провадження № 2/161/188/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Пахолюка А.М.

при секретарі - Будько І.Ю.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Гордійчук Мирослава Вікторівна, про тлумачення заповіту,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В., про тлумачення заповіту.

Позовні вимоги, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її та відповідача мати - ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно. За життя спадкодавець склала заповіт, відповідно до якого заповіла: ОСОБА_1 належну їй частину житлового будинку в АДРЕСА_1 (кухню, веранду та кімнату) та половину хліва, а також 0,10га огороду в АДРЕСА_1 ; ОСОБА_6 - частину того ж житлового будинку (одну кімнату); ОСОБА_4 - одну кімнату та літню кухню, половину хліва та земельну ділянку площею 1,76 га для ведення особистого селянського господарства в с. Піддубці (державний акт на право приватної власності на землю, серія РІ №116400).

Вказує, що у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо земельної ділянки їй було відмовлено, оскільки є незрозумілим, яка саме земельна ділянка була передана їй у спадок, оскільки вважає, що розпорядження спадкодавця було спрямоване на те, щоб заповісти їй частину (0,1000 га) у складі земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер :01:001:1347, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована на території Піддубцівської сільської ради, а не земельної ділянки площею 0,1000 га за кадастровим номером :01:001:1350, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території с. Піддубці.

На підставі наведеного, просить суд надати тлумачення заповіту від 02.02.2008 року, який складений ОСОБА_5 та посвідчений секретарем Піддубцівської сільської ради Луцького району Волинської області Лазько В.М., зареєстрований в реєстрі за №37 та визначити, що вжите у заповіті словосполучення «0,10 га огороду в АДРЕСА_1 » стосується розпорядження ОСОБА_5 на випадок смерті заповісти дочці ОСОБА_1 частину земельної ділянки площею 0,10 га із земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:001:1347, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, належну ОСОБА_5 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №289124, виданого Піддубцівською сільською радою 15 серпня 2007 року.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

У письмових поясненнях приватний нотаріус Гордійчук М.В. вказує, що вимоги позивача є хибними та необґрунтованими і прямо суперечать нормам земельного законодавства про цільове призначення землі, оскільки, спадкодавець у заповіті зазначила 0,10 га огороду, а не присадибної ділянки та не вказано Ѕ частина землі із 0,2500 га, як це тлумачить для себе позивач.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги, заяву про уточнення позовних вимог підтримали повністю. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що у його довірителя з позивачем на даний час є спір з приводу спадкового майна, а будь-які підстави для тлумачення заповіту відсутні.

Третя особа до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. При вирішенні спору покладалася на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи), яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України)

Відповідно до частин першої, другої статті 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Відповідно до статті 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Тобто, виходячи із приписів цієї норми, суд у тому випадку тлумачить заповіт, якщо існують правові підстави для його тлумачення, а спадкоємці самі не змогли здійснити тлумачення заповіту.

Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини.

Системний аналіз положень статей 213, 1256 ЦК України, дає підстави для висновку, що при тлумаченні змісту заповіту не допускається пошук тієї волі заповідача, яка не знайшла відображення у тексті самого заповіту, а також не допускається внесення змін у зміст заповіту, який є особистим розпорядженням фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно (а.с. 16).

Із матеріалів справи вбачається, що спадкодавцю ОСОБА_5 на прав власності належать наступні земельні ділянки: на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №289123 від 15.08.2007 року - земельна ділянка площею 0,3502 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка складається з чотирьох земельних ділянок: площею 0,0263 га, кадастровий номер :01:001:1348, площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:001:1350, площею 0,1040 га, кадастровий номер :01:001:1351 та площею 0,1199 га, :01:001:1352; на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №289124 від 15.08.2007 року - земельна ділянка площею 0,2500 га, цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:001:1347, які розташовані у с. Піддубці Луцького району (а.с. 6-12).

Відповідно до заповіту від 02.02.2008 року, посвідченого секретарем Піддубцівської сільської ради Луцького району Волинської області, зареєстрованого в реєстрі за №37, ОСОБА_5 заповіла позивачу ОСОБА_1 належну їй частину житлового будинку в АДРЕСА_1 (кухню, веранду та кімнату) та половину хліва, а також 0,10 га огороду в АДРЕСА_1 ; ОСОБА_6 - частину того ж житлового будинку (одну кімнату); ОСОБА_4 - одну кімнату та літню кухню, половину хліва та земельну ділянку площею 1,76 га для ведення особистого селянського господарства в с. Піддубці (державний акт на право приватної власності на землю, серія РІ №116400) (а.с. 5).

В судовому засіданні встановлено, що у позивача ОСОБА_1 виникло непорозуміння, оскільки, воля заповідача є незрозумілою щодо земельної ділянки, а саме вона вважає, що спадкодавець у заповіті мала на меті заповісти їй 0,10 га із земельної ділянки площею 0,2500 га, цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:001:1347.

Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача, виходячи з наступного.

Зі змісту заповіту ОСОБА_5 від 02.02.2008 року вбачається, що у заповіті вживається поняття «0,10 га огороду в селі Піддубці», тобто визначена земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що належить спадкодавцю на праві власності.

У вищевказаному заповіті відсутні посилання на намір спадкодавця у випадку її смерті передати в порядку спадкування частину земельної ділянки, в розмірі 0,10 га в складі земельної ділянки площею 0,2500 га, цільове призначення якої, будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Відтак, позивач звернувшись до суду з вимогою про тлумачення заповіту шляхом вказівки на те, що справжньою волею заповідача була передача їй частини земельної ділянки з іншим цільовим призначенням ніж визначено у заповіті, фактично просить вирішити питання не про тлумачення умов заповіту, а про зміну та доповнення його змісту, що є неприпустимим, оскільки це спотворює волю заповідача.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2020 року приватним нотаріусом Гордійчук М.В. позивачу та відповідачу, в рівних частинах, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :01:001:1347, що знаходиться на території с. Піддубці Луцького району (а.с. 55).

Відтак, правова доля майна, що є предметом спору на час вирішення справи судом, фактично вирішена шляхом вчинення відповідних нотаріальних дій.

Таким чином, підстави для тлумачення заповіту у спосіб, який просить позивач, та встановлення того, що 0,10 га огороду в селі Піддубці є частиною земельної ділянки площею 0,10 га із земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:001:1347, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, є об`єктом спадкування за заповітом від 02.02.2008 року, відсутні.

Крім того, зміст заповіту ОСОБА_5 від 02.02.2008 року є зрозумілим, не ускладненим неоднаковим використанням термінів, слів і понять, з його змісту чітко вбачається воля заповідача передати ОСОБА_7 0,10 га огороду в селі Піддубці, що належить спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №289123 від 15.08.2007 року.

За таких обставин, суд вважає, що будь-яких підстав для тлумачення заповіту в даному випадку немає, а тому приходить до висновку про відмову в позові ОСОБА_1 за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст.ст. 213, 1216, 1217, 1233, 1256 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Гордійчук Мирослава Вікторівна, про тлумачення заповіту.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа - приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Гордійчук Мирослава Вікторівна, адреса місцезнаходження: 43025, м. Луцьк, вул. Бойка, 1/214.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.