ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 квітня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2608/20

Головуючий у першій інстанції Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/114/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Скрипки А.А., Харечко Л.К.

із секретарем судового засідання Поклад Д.В.

Позивач ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомлення учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

місце ухвалення судового рішення м. Прилуки Чернігівської області

дата складання повного тексту судового рішення не зазначено

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила змінити спосіб присуджених аліментів, встановлений рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.04.2020 року та стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення старшої дитини повноліття.

Позов обгрунтований тим, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.04.2020 року встановлено стягнення аліментів у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісяця.

Вважає, що розмір аліментів визначений нею у розмірі 1/6 частки від всіх видів доходів, але не меншу ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати та який не призведе до порушення його прав та інтересів.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 листопада 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції є передчасними.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.04.2020 року визначено стягнення аліментів з ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісяця.

Вказує, що в судовому засіданні встановлений розмір доходу відповідача на посаді інспектора Прилуцького відділу поліції, а тому вважає, що встановлені обставини, які визнавались сторонами, доказуванню не підлягали. Посилається, що позовні вимоги зводяться до зміни самого способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу).

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 та постанову Чернігівського апеляційного суду по справі № 751/8552/19.

У встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не подавав.

В судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, відповідно до приписів ч.11 ст. 128, ч.1 ст. 223 та ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиню 4 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що в позовних вимогах не зазначена вимога про збільшення розміру аліментів. За висновком суду, перерахунок не можливо зробити за відсутності даних про розмір заробітку (доходу) відповідача, в зв`язку з тим, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, таким чином позбавлений можливості визначити спосіб стягнення аліментів в частці від доходу платника.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 4, 5).

09 вересня 2020 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області виданий виконавчий лист на підставі рішення від 02 квітня 2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., починаючи з 13.03.2020 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 7).

Згідно довідки Міжрайонного центру надання адміністративних послуг Прилуцької міської ради від 16.09.2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані та проживають з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 6).

Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, ОСОБА_1 посилається на положення ст. ст. 141, 182 СК України, Закон України «Про охорону дитинства» та Конвенції про права дитини. Вказує, що зазначений нею розмір аліментів (1/6 частина від заробітку відповідача) не призведе до порушення прав та інтересів ОСОБА_2 .

Зважаючи на аргументи скарги, апеляційний суд враховує наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментівна утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною другою статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційним судом в порядку приписів ч.5 статті 12 ЦПК України запропоновано відповідачу ОСОБА_2 надати суду відповідну інформацію щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів (стаття 182 Сімейного кодексу України). Проте, відповідної інформації щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, відповідачем ОСОБА_2 апеляційному суду не надано.

Відповідачем ОСОБА_2 надано апеляційну суду лише довідки про його доходи за 2019, 2020 роки, згідно яких загальний дохід за 2019 рік за винятком аліментів складє 149867,67 грн., за 2020 рік 197734,67 грн. Зазначені довідки також підтверджують, що відповідач має постійну роботу і постійний заробіток.

Враховуючи викладене, апеляційний суд знаходить, що у 2019-2020 роках отримував стабільний щомісячний дохід, а раніше визначений судом розмір аліментів є меншим, ніж визначний законом як мінімальний, отже недостатнім для забезпечення належного утримання двох дітей і їх гармонійного розвитку. Відповідач не надав належних доказів на підтвердження неможливості сплачувати на утримання дітей аліменти у розмрі 1/3 частини його доходу (заробітку).

Апеляційний суд приймає до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 грн.

Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають доньки, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції не враховано, що змінюються потреби в коштах для утримання і розвитку дітей, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну способу їх стягнення та, відповідно, збільшення їх розміру.

Зважаючи на інтереси дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ураховуючи вимоги статей 182, 184 СК України, встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Зазначені обставини, які є суттєвими при вирішенні цієї справи, залишились поза увагою суду першої інстанції і їм не було надано належної оцінки, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

За таких обставин, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чепрнігівської області від 02 листопада 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

В силу приписів ст. 141 ЦПК України та ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 840,80 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції та 1261,20 за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 листопада 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 квітня 2020 року у справі № 742/726/20 та стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації- АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей - у розмірі ј частки від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції та 1261,20 за апеляційний розгляд справи.

Відкликати виконавчий лист, виданий 09 вересня 2020 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій суммі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 13 березня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: