Номер провадження: 22-ц/813/4436/21
Номер справи місцевого суду: 509/2619/20
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , 2003 року народження та ОСОБА_4 , 2006 року народження, у розмірі 2 500 гривень на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, позивач посилається на ті обставини, що вони з відповідачем мають двох спільних дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого вони припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства з січня 2020 року. Діти залишились проживати разом з позивачем. У звязку з тим, що матеріальне забезпечення дітей з боку відповідача носить періодичний характер, вона вимушена звертатася з цим позовом до суду. При цьому позивач звертає увагу, що в них з дітьми не має власного житла, вони вимушені його винаймати, діти постійно хворіють, старший син вже навчається в технікумі, а молодший ходить до школи, на її утриманні, крім дітей, знаходиться ще малолітня ОСОБА_5 , 2011 року народження, яка перебуває під її опікунством. Разом з тим, відповідач є здоровим, працює на посаді охоронника на приватному підприємстві в смт Овідіополь, має у власності земельну ділянку, площею 0, 15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , інших дітей на утриманні не має. Враховуючи наведене, позивач вважає, що відповідач спроможній сплачувати аліменти на утримання дітей у заявленому нею розмірі.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення старшою дитиною повнолілля. Після досягнення старшою дитиною повноліття, аліменти стягувати до досягнення повноліття молодшою дитиною, з вирахуванням тієї частки, яка стягується на старшу дитину.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Так, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував стан здоровя дітей, які постійно хворіють та потребують систематичного лікування, що позивач та діти не мають власного житла, а вимушені його винаймати, що її дохід в 4 500 грн. не задовольняє потреби дітей, у звязку з чим вона вимушена звертатися до суду. Зазначає, що відповідач матеріально забезпечений, проживає разом з матірю у її будинку з усіма зручностями, має у власності земельну ділянку, працює, інших дітей на утриманні не має, тому спроможній сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу та зазначив, що погоджується з визначеною районним судом сумою аліментів, оскільки він офіційно не працює, на його утриманні знаходиться матір пенсіонерка, яка, як і він хворіє. В будинку, в якому він проживає разом з матірю не має умов та зручностей, про які зазначає позивач. Більшість меблів, посуд, побутову техніку забрала позивач. Будинок є старої забудівлі та потребує значного ремонту. Свого власного житла він так само не має, як і будь-якого рухомого майна. Земельна ділянка, яка належить йому на праві приватної власності не має ніякої цінності, у звязку з тим, що вона обгороджена територією будинку його матері та суміжними земельними ділянками сусідів та не має окремого входу. Вона не призначена для забудівлі і може використовуватися лише під городництво і садівництво. Зазначає, що він не може знайти за місцем свого мешкання роботу із середньомісячною заробітньою платою по Одеській області, встановленою Держкомстатом, так само як і не можуть йому запропонувати її працівники центру зайнятості. З наведених підстав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10-11).

Розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації від 29.12.2014 року ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.14).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.69).

Як зазначають сторони, діти проживають разом з матірю - ОСОБА_1 .

Відповідно договору оренди від 01 липня 2020 року ОСОБА_1 орендує житловий будинок по АДРЕСА_2 для проживання разом з дітьми. Відповідно умов договору розмір орендної плати складає 2000 гривень на місяць (а.с.70-73).

Відповідно довідки Овідіопольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 Овідіопольського району Одеської області від 28.05.2020 року № 23, ОСОБА_4 , 2006 року народження, навчається в 8-Б класі (а.с.16).

Відповідно довідок з Державного навчального закладу „Одеський центр професійно-технічної освіти від 26.05.2020 року № 191 та від 10.03.2021 № 75, ОСОБА_3 , 2003 року народження, навчається в ДНЗ „Одеський центр професійно-технічної освіти другого атестаційного рівня денної форми навчання з професії „тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва (категорії А1, А2), слюсар з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування, водій автотранспортних засобів (категорії С1). Навчання безоплатне.

Відповідно довідок від 10.03.2021 року ОСОБА_3 , 2003 року народження, з вересня 2020 року по лютий 2021 року отримував стипендію, яка в загальному розмірі складає 2 940 грн., тобто 490 грн на місяць.

Відповідно довідки від 26.05.2020 року, ОСОБА_8 19.11.2019 року перехворів на ГРВІ, а 19.03.2019 року пошкодив звязки лівого гомілковостопного суглоба (а.с.18).

Відповідно довідки від 26.05.2020 року, ОСОБА_9 30.09.2019 року та 11.02.2020 року перехворів на ГРВІ, а 15.05.2019 року йому встановлено діагноз вторинна кардіопатія (а.с.19).

Відповідно довідки з Овідіопольського районного центру зайнятості від 23.11.2020 року, ОСОБА_1 перебувала на обліку як безробітня в Овідіопольській районній філії Одеського обласного центру зайнятості з 03 червня 2020 року по 30 жовтня 2020 рік. 30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 за направленням Овідіопольської районної філії ООЦЗ була працевлаштована до ФОП ОСОБА_10 продавцем продовольчих товарів (а.с.74). Дохід з центру зайнятості у період з 03 червня 2020 року по 30 жовтня 2020 року склав 1 435,48 грн (а.с.75).

Відповідно довідки з Овідіопольської районної філії „Одеський обласний центр зайнятості від 27 липня 2020 року № 162, ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітній з 16 червня 2020 року (а.с.33).

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, ОСОБА_2 проживає разом з матірю ОСОБА_11 , 1950 року народження за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно довідок КУ „Овідіопольський центр первинної медико-санітарної допомоги від 24.07.2020 року, від 05.03.2021 року, виданих ОСОБА_11 та копії медичної книжки ОСОБА_2 , останні мають ряд захворювань.

Відповідно акту від 23.06.2020 року, складеного депутатом Овідіопольської селищної ради Бакаловим Ю.Д., при обстежені ним житлового будинку по АДРЕСА_3 , в якому мешкає ОСОБА_11 та ОСОБА_2 , було встановлено, що будівля старої забудови. За даною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 , 1971 року народження; ОСОБА_1 , 1979 року народження; ОСОБА_3 , 2003 року народження. За інформацією власника будинку та сусідів, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживають з 06 червня 2020 року.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_12 належить на праві власності земельна ділянка по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет на 2020 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень;

Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет на 2021 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Відповідно до ч.1-2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

За положеннями ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що відповідач спроможній сплачувати аліменти на утримання дітей по 2 500 гривень на кожну дитину щомісячно.

Проте згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 31.03.2021 року, у відповідача, крім земельної ділянки по АДРЕСА_1 , іншого майна не має. Він проживає разом з матірю-пенсіонеркою в її будинку по АДРЕСА_3 . Відповідно фотокопій, представлених в суд апеляційної інстанції, будинок старої забудівлі, без зручностей та умов, про які зазначає апелянт. Відповідно довідки від 27 липня 2020 року відповідач перебуває на обліку, як безробітній. Докази про відкриті рахунки в банках, про наявність у власності відповідача нерухомого (будинок, квартири, дачі, тощо) та рухомого (транспортні засоби тощо) майна, матеріали справи не містять, а земельна ділянка належна відповідачу по АДРЕСА_1 , яка обгороджена територією будинку його матері та суміжними земельними ділянками сусідів не свідчить про матеріальне забезпечення платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів, суд повинен враховувати не лише становище дітей, а і стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів.

На думку колегії суддів, визначений районним судом розмір аліментів на двох дітей в 3000 гривень відповідає майновому стану відповідача та інтересам дітей.

Стягнення з відповідача аліментів у заявленому позивачем розмірі (5000 грн) за відсутністю у відповідача відповідного джерела доходу (заробітку) не зробить можливим отримання від відповідача бажаної суми, а лише призведе до накопичення боргу з їх сплати та порушення прав дитини на утримання.

При цьому з встановлених у справі обставин не вбачається, що відповідач ухиляється від працевлаштування, оскільки він офіційно перебуває на обліку, як безробітній.

Доводи апеляційної скарги, що суд не взяв до уваги, що діти постійно хворіють, у звязку з чим потребують регулярного лікування та оздоровлення є неспроможніми, оскільки визначаючи розмір аліментів, суд виходив як зі стану здоровя дітей, так і зі стану здоровя та матеріального становища (спроможності) їх батька. Крім того, стягнення витрат на лікування дитини може бути підставою звернення з відповідним позовом до суду в порядку ст.185 СК України.

Так, відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача додаткових витрат за наявності обставин, визначених ст.185 СК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Разом з тим, суд першої інстанції розяснює сторонам положення ст.192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено: 06.04.2021 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова