Справа № 127/5548/20
Провадження № 2-др/127/23/21
07.04.2021 м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді Антонюка В.В.,
при секретарі Горденко Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.03.2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено.
22.03.2021 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 із заявою про вирішення питання про розподіл судових витрат. На підтвердження розміру судових витрат надав суду: квитанції від 31.01.2020 року, на суму 1 500 грн., від 04.02.2020 року на суму 1 500 грн., від 24.02.2020 року на суму 4 204 грн., рахунок №22 від 21.02.2020 року на оплату, договір про надання правничої допомоги від 21.02.2020 року, детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснений ним витрат, необхідних для розгляду справи від 18.03.2021 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 18.03.2021 року.
В судове засідання позивач та представник позивача - адвокат Смірнов С.М., не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги визнали частково на суму 2 000 грн.
Дослідивши надані докази на підтвердження понесених судовихвитрат, суд дійшов висновку про задоволення клопотання виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення.
Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.03.2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено.
Відповідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За даних обставин перебіг процесуального строку на вирішення питання про розподіл судових витрат почався 15.03.2021 року та останнім днем встановленого процесуальним законом п`ятнадцятиденного строку є 30.03.2021 року (заяву подано 22.03.2021 року).
Як визначено в п. 1 ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до поданого договору про надання правової допомоги від 21.02.2020 року, розмір гонорару адвоката Смірнова С.М. за надану професійну правничу допомогу позивачу ОСОБА_2 складає 7 204 грн.
Як вбачається із Квитанцій від 31.01.2020 року, 04.02.2020 року, 24.02.2020 року, прийнято від ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги від 21.02.2020 року 7 204 (сім тисяч двісті чотири) гривні.
Згідно розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу, адвокатом були виконані наступні роботи (надані такі послуги): участь в судових засіданнях; вивчення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями; клопотання про витребовування доказів; підготовка позовної заяви, копіювання додатків до неї; заява про видачу копії ухвали; апеляційна скарга; заява про розподіл судових витрат; опис робіт (наданих послуг) адвокатом.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.
Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 03.10.2019 по справі № 922/455/19.
Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст.141 ЦПК України.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Заяв та клопотань щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 204 грн. є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.
Що стосується витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження №51/02-20 від 03.02.2020 року, то дані витрати позивачем понесені для відновлення свого порушеного права, а саме визначення розміру заподіяної шкоди. Дані витрати підтверджуються квитанцією від 31.01.2020 року на суму 1 500 грн., та квитанцією від 04.02.2020 року на суму 1 500 грн., а тому в цій частині, заявлені вимоги також підлягають до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 263-265, 270, 273 ЦПК України, суд -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в загальному розмірі 7 204 (сім тисяч двісті чотири) гривні, з яких: витрати по оплаті висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу - 3 000 (три тисячі) гривень та 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) гривні витрат, понесених на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення виготовлено 09.04.2021 року.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований в с. Телелинці, Жмеринський район, Вінницька область, адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації та проживання : АДРЕСА_2 .
Суддя: