Тарутинський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________
Справа № 514/1425/20
Провадження по справі № 2-з/514/4/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Тончевої Н.М.,

при секретарі Чолак Я.П.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , в якій просить: поділити їх спільне майно з ОСОБА_2 ; визнати за нею право власності на 1/2 на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на 1/2 автомобіля Рено Кенго 1998 року, державний номер НОМЕР_1 ; стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір.

Крім того, після відкриття провадження по справі, позивачка надала суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно відповідача, а саме автомобіль Рено Кенго 1998 року випуску, держ. Номер НОМЕР_1 , за технічним паспортом належить ОСОБА_2 , який мешкає в будинку АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні Тарутинського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за її позовом до відповідача про поділ майно подружжя. Відповідач може зробити відчуження (продаж) автомобіля.

Пунктом 3 частини 1 статті 152 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно зі ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Оскільки сторони в судове засідання не викликались, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно зі ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

найменування суду, до якого подається заява;

повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, оскільки:

в заяві не зазначено: реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України заявника; обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

до заяви не додано: документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, позивачка зазначила, що згідно технічного паспорту автомобіль марки Рено Кенго 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , за технічним паспортом належить ОСОБА_2 . Однак, з наявної в матеріалах справи довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) від 19 лютого 2021 року №31/15-776, автомобіль марки RENAULT Kangoo номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований 10 грудня 2016 року в ТСЦ 5143 за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тож, позивачкою також не надано доказів того, що зазначений нею автомобіль належить саме відповідачу ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Тож, враховуючи, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя подана з порушенням вимог статті 151 ЦПК України, вона підлягає поверненню заявнику.

Крім того, щодо доводів позивача про перевищення судом своїх повноважень при не накладанні арешту на зазначене майно відповідача та необхідності звернення позивачем з цього приводу до Президента України, Верховної ради України та Вищої кваліфікованої комісії суду з заявою про те, що суд упереджено та не об`єктивно розглядає справу, ігнорує клопотання та звернення позивача, суд прийшов до наступного.

Дії суду, що пов`язані із розглядом справи, повинні відповідати нормам цивільно-процесуального законодавства та Конституції України.

Здійснення, згідно з законом, процесуальної діяльності судді у ході розгляду будь-якої справи, при відсутності обставин, вказаних у ст. 36 ЦПК України, не можна вважати мотивами неупередженості та необ`єктивності.

Відповідно до п. п. 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями №№ 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та 13.12.1985, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється в Конституції або законах країни. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Як зазначено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Незалежність і недоторканність суддів гарантують ст. ст. 126 і 129 Конституції, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону. Законом «Про судоустрій і статус суддів» (у новій редакції) визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

Зокрема, ст. 6 цього Закону встановлено заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання й поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Офіційне тлумачення положень ст. ст. 126, 129 Основного Закону стосовно незалежності й недоторканності суддів та заборони впливу на суддів у будь-який спосіб дано рішенням Конституційного Суду від 01.12.2004 № 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу.

Конституційний Суд у рішенні від 11.03.2011 № 2-рп/2011 у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів щодо відповідності Конституції (конституційності) окремих положень Закону «Про Вищу раду юстиції» встановив, що надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя, що суперечить Конституції.

З огляду на це будь-які незаконні втручання або вплив на суд чи суддів, хоч би від кого вони виходили та з якою метою чинилися, є неприпустимими і підлягають правовій оцінці згідно Кримінального закону.

Викладенні позивачкою обставини, суд вважає такими що ґрунтуються на припущеннях та є надуманими.

При розгляді даної справи, головуючий - суддя діє відповідно до своїх повноважень при розгляді цивільних справ, що передбачено ст. 214 ЦПК України.

Слід зазначити, що суд розглядає справи на засадах диспозитивності та змагальності, за яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. ст. 12, 13 ЦПК України). Оцінку всім доказам суд надає в нарадчій кімнаті при вирішенні спору по суті.

Таким чином, на підставі викладеного дії позивачки суд розцінює як спробу здійснити на суд тиск з метою отримання судового рішення, яке б задовольняло сторону по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 268, 353, 354, 355 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню заявника до суду з такою заявою, після усунення умов, що стали причинами для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тарутинський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.М. Тончева