провадження №: 2/752/1612/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2021 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив зобов`язати відповідача виконати п. 12.1 - 12.2.4. Договору № 801801 від 29.01.2019 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі», та стягнути з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь позивача сплачені грошові кошти у розмірі 22698,71 грн; стягнути моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн; стягнути всі понесені на правову допомогу в розмірі 14000,00 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного м. Києва від 13.01.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про зобов`язання виконати умови договору та стягнення коштів - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

В липні 2020 позивач подав уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з відповідача сплачені грошові кошти за договором № 80180 від 29.01.2019 у розмірі 22698,71 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 14000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 29.01.2019 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «АВТО ПРОСТО» стосовно придбання автомобіля Lada Granta. Між позивачем та відповідачем був укладений договір № 801801 від 29.01.2018. ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов`язалось надати фінансову послугу з купівлі-продажу Автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АВОФОНД. Відповідно до зазначеного Договору ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов`язалось надати фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АВТОТАК. На виконання умов Договору позивачем сплачено платежі з 29.01.2019 по 15.03.2019. Разом сплачена сума за весь період становить 22698,71 грн. Факт сплати позивачем зазначеної винагороди не потягнув за собою ніяких юридичних наслідків, тобто реальних дій відповідача, спрямованих на виконання будь-яких обов`язків, забезпечених цією оплатою. Окрім того, позивач зауважив, що через бездіяльність відповідача, яка полягає у неналежному виконанні чинного законодавства, а саме: ненадання споживачу повної та достовірної інформації про фінансові послуги, почувається ошуканим. Після того, як позивач зрозумів, що його обманули, останній не може нормально відпочивати, постійні переживання спричинили у нього погіршення сну, викликають образу та роздратованість.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.07.2020, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач ТОВ «АВТО ПРОСТО» надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що просить відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. 29.01.2019 між ТОВ «Авто просто» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 801801, з додатками № 1 та 2 до нього, які є невід`ємними частинами Договору. 19.01.2012 ТОВ «АВТО ПРОСТО» було зареєстровано як фінансову установу та видано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії А01 № 370389. У позовній заяві позивач стверджує про те, що ним у строк передбачений п. 12.1.5. ст.12 Розділу ІІ Договору, було подано заяву про розірвання Договору та повернення коштів. В п. 12.1.5. ст. 12 Договору відсутнє визначення строку, протягом якого має бути подана заява про розірвання договору. Такий строк визначений в п. 12.1.4 ст. 12 Розділу ІІ Договору - протягом 14 календарних днів з дати підписання договору. Заяву про розірвання Договору, ОСОБА_1 було подано відповідачу 16.05.2019, що значно перевищує 14-денний строк з дня підписання Договору 29.01.2019. 23.05.2019 Договір було розірвано, про що повідомлено ОСОБА_1 відповідним листом.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Враховуючи викладене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.01.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено Договір № 801801. Статтею 1 Договору № 801801 передбачено, що предметом Договору є надання Учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему Автофонд. Договір укладається шляхом підписання сторонами Договору та підписання Додатку № 1, який є невід`ємною частиною частиною Договору.

Відповідно до п. 19.2 ст. 19 Договору, підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього.

Згідно Додатку № 1 до договору, Автомобіль - Lada Granta, поточна ціна Автомобіля - 252000,00 грн. На виконання Умов Договору, Договір було включено до групи № 1290 та присвоєно № 82 у групі.

19.01.2012 ТОВ «АВТО ПРОСТО» було зареєстровано як фінансову установу та видано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії А01 № 370389.

Відповідно до п. 1.6. Договору, учасник зобов`язується сплатити Винагороду за послуги, пов`язані з включенням Договору до системи АВТОТАК та формуванням групи протягом 10 (десяти) календарних днів після повідомлення Товариством Учасника номера групи, до якої він належить та дати створення групи.

На виконання умов Договору позивачем сплачувалися платежі, а саме: 29.11.2019 - 12096,00 грн, 15.02.2019 - 3522,71 грн, 15.03.2019 - 3500,00 грн, 17.04.2019 -3580,00 грн. Разом сплачена сума за весь період становить - 22698,71 грн, що підтверджується копіями квитанцій, наявних матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Підпис Учасника в Угоді стоїть поряд із текстом що є свідченням обізнаності Позивача як відносно предмету Угоди, так і щодо його прав та обов`язків за Угодою.

Пунктом 12.1.4 ст.12 Розділу ІІ Договору передбачено, що якщо учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від Договору про адміністрування протягом 14 календарних днів від дати підписання Договору, Договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов`язань за ним. Такому Учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за Договором про адміністрування.

Тобто, підписавши Угоду її учасник має ще 14 календарних днів на додаткове детальне ознайомлення з її умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі «Автофонд», причому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Про своє рішення Учасник має повідомити ТОВ «АВТО ПРОСТО» шляхом подання заяви до центрального офісу.

Таким чином Позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги Відповідача та порядок їх надання.

Проте, заяву про розірвання Договору, ОСОБА_1 було подано відповідачу 16.05.2019, що значно перевищує 14-денний строк з дня підписання Договору, а саме 29.01.2019.

Як на доказ направлення заяви про розірвання Договору протягом 14 календарних днів з дати підписання договору, позивач посилається на додаток № 3 до позову, однак копію такого додатку не було надіслано відповідачу разом із копією позовної заяви.

Згідно з частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Згідно зі статтею 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач погодився з умовами Договору, підписавши її та вчиняючи дії на її виконання.

Судом встановлено, що 19.01.2012 ТОВ «АВТО ПРОСТО» було зареєстровано як фінансову установу та видано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії А01 № 370389.

Посилання позивача на те, що умови договору є несправедливими, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, порушує вимоги ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», підлягають відхиленню з огляду на таке.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Суд дослідивши та проаналізували умови договору, вважає, що цю угоду було укладено з дотриманням положень цивільного законодавства, і її зміст не суперечить Закону України «Про захист прав споживачів».

Щодо невідповідності умов Угоди Ліцензійним умовам, слід вказати наступне.

02.06.2011 Верховною Радою України було Прийнято Закон України № 3462-IV від 02.06.2011 «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг», яким до Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ч.1 ст.4 та вказану статтю було доповнено пунктом 11-1 такого змісту: Фінансовими послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» фінансова діяльність ліцензується.

Вказаний Закон № 3462-IV від 02.06.2011 набув чинності 09.01.2012.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України № 3462-IV від 02.06.2011, фінансові установи зобов`язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього Закону.

Таким чином, законодавець надав фінансовим установам, що надають послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, термін в один рік, починаючи з 09.01.2012, для того, щоб отримати ліцензію на здійснення своєї діяльності.

Крім того, п.4 Прикінцевих положень Закону України № 3462-IV від 02.06.2011 зазначено наступне: «Спеціально уповноваженому органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах».

Розпорядження Нацкомфінпослуг №1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах» було прийнято лише 09.10.2012, а набрало чинності 12.11.2012 (з дня опублікування).

На виконання вимог Закону про необхідність отримання ліцензії на надання фінансових послуг, 15.01.2013 ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах № 198421 від 15.01.2013.

Так, зокрема, розділом Ліцензійними умовами було визначено вичерпний перелік умов, яким має відповідати заявник для отримання ліцензії на провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, порядок подання документів для отримання ліцензії, механізм її отримання тощо.

Одночасно за наведеного вище вбачається, що без Ліцензійних умов був відсутній механізм врегулювання відносин між органом, що уповноважений видавати ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, та фінансовими установами, які мають намір їх отримати.

Таким чином, з моменту набрання чинності Розпорядженням Нацкомфінпослуг №1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах» та до моменту звернення Відповідача до Нацкомфінпослуг із заявою про видачу ліцензії, ТОВ «Авто Просто» готувало необхідний пакет документів, що подається разом із заявою на видачу ліцензії, при цьому не порушуючи річний термін встановлений п.3 Прикінцевих положень Закону України № 3462-IV від 02.06.2011.

Слід зазначити, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 по справі № 380/63/16-ц (провадження № 14-230цс18) у подібних правовідносинах не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог фізичної особи до ТОВ «Авто Просто» про захист прав споживача та повернення грошових коштів сплачених за договором.

Таким чином, дослідивши вищезазначений договір, суд прийшов до висновку, що посилання та твердження позивача на нечесну підприємницьку практику та несправедливі умови договору - не знайшли свого підтвердження. Даний договір відповідає вимогам закону, а тому правових підстав для його визнання недійсним, що передбачені статтями 203 та 215 Цивільного кодексу України, а саме - невідповідності його вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні. Позивач не довів, що умови оспорюваної угоди та додатки до неї призводять до дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, не відповідають умовам ринку, обраному порядку придбання автомобіля, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за статтею 10 ЦПК України.

За таких обставин та міркувань суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не ґрунтуються на чинному законодавстві та укладеній Угоді, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідачів будь-яких коштів, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про стягнення коштів - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.Ю. Мазур