Справа № 326/117/21
Провадження № 2/326/131/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Каряки Д.О.,

при секретарі Кузякіної К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (в особі представника - адвоката Ліпаткіної Е.В.) звернувся до суду з позовом, який було уточнено та просить стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» суму відсотків за вклад згідно договору SAMDN 6858 (Депозит +, 12 місяців) від 07.06.2012 року у сумі 66 430.00 грн. за період з 06.02.2018 по 08.12.2020.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 07.06.2012 між позивачем та відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитний договір SAMDN НОМЕР_1 (Депозит +12 місяців), згідно якого він передав грошові кошти у сумі 130 000 грн. відповідачу на умовах отримання ним, вкладником, процентів за розміщення депозиту у банку у розмірі 16 % річних. Додатковою угодою від 07 червня 2012 року до вищезазначеного депозитного договору процентну ставку збільшено на 2 % річних, тобто загалом сума відсотків за розміщення коштів на депозитному рахунку склала 18 % річних. Згідно депозитного договору строк дії договору складає 366 днів, згідно п.6 вищезазначеного договору у разі, якщо після закінчення строку депозиту клієнт не заявляє банку про відмову про продовження вкладу, то вклад автоматично пролонгується на строк встановлений договором. Строк вкладу продовжується без явки Клієнта в Банк. Таким чином, повернутий Банком йому депозитний вклад 08 грудня 2020 року при примусовому виконанні рішення суду разом з процентами за період з 07.06.2012 до 05.02.2018 за договором депозиту автоматично пролонговується на строк встановлений договором, тому договір вважався продовженим до моменту виплати основної суми вкладу 130 000 грн., а саме до 08.12.2020.

04.04.2013 між ним та відповідачем було укладено договір застави майнових прав № ZPVPCD00000004 на умовах надання заставодавцем (позивачем) в заставу, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 перед заставодержателем (ПАТ КБ «Приватбанк») майнових прав на отримання грошових коштів за депозитним договором SAMDN 6858 від 07.06.2012 в разі невиконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_2 за кредитом, укладеним ним 04 квітня 2012 року за № ZPVPCD00000004. Тобто, він був майновим поручителем за вищезазначеним кредитним договором, тим самим поручившись своїм конкретним майном-депозитом, за невиконання зобов`язань за кредитним договором перед Банком ОСОБА_2 , з яким він несе солідарну відповідальність, як майновий поручитель, за не виконання ним кредитних зобов`язань у межах заставленого майна. Кредит надавався у сумі 124 000 грн. на строк до 05 червня 2015 року. Згідно договору застави майнових прав та додаткової угоди до нього, він несе відповідальність до повного виконання позичальником своїх зобов`язань, тобто до 05 червня 2015 року.

Починаючи з квітня 2013 року до 05 лютого 2015 року, коли банк перерахував остаточну суму 126685,52 грн., в якості погашення кредитних зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором, які він не виконував та майновим поручителем якого був позивач, незаконно, систематично, перерахував з його депозитного рахунку кошти на рахунок банку, в якості погашення кредиту, про що йому не було відомо, аж до майже повного списання суми за кредитним договором. Вважає дії банку незаконними та такими, що порушують його права, як споживача фінансових послуг з огляду на наступне. Строк виконання зобов`язань за договором кредиту не настав, договір кредиту розірвано достроково не було, тому банк не мав права згідно умовам договору без його згоди забирати його кошти з депозитного рахунку в якості погашення кредиту, тим більш раніше строку виконання зобов`язань. Крім того, він, разом з ОСОБА_2 несе перед банком солідарну відповідальність, що означає, що банк повинен був звернутися до суду з вимогами, як до основного позичальника ( ОСОБА_2 ) так і до нього ( ОСОБА_1 ) про стягнення коштів за кредитними зобов`язаннями солідарно, чого відповідачем взагалі зроблено не було. В договорі застави майнових прав, а саме його депозиту, прописаний порядок звернення стягнення на предмет застави, який передбачає певну процедуру звернення стягнення на предмет застави. Так, згідно п.17 вищезгаданого договору звернення стягнення та реалізація майнових прав, за вибором, заставодержателя, здійснюється шляхом відступлення заставодавцем заставодержателю права вимоги, що випливає з заставленого права. Відступлення права вимоги здійснюється згідно з договором про відступлення права вимоги (цесії), або згідно закону в судовому або позасудовому порядку. Ані договору цесії ані звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави в даному випадку не було, що і є порушенням з боку відповідача його прав як споживача фінансових послуг.

Все вищезазначене дає підстави вважати незаконними дії відповідача по неповерненню йому депозитних коштів, які за договором депозиту повинні знаходитися на його рахунку та на них повинні нараховуватись відсотки, оскільки він не звертався до банку з вимогою про розірвання договору депозиту та поверненню йому вкладу разом з процентами, який вважається пролонгованим на той самий строк.

Він є споживачем послуг за договором депозиту, а не споживачем послуг банку з кредитування, оскільки кредит в банку він не брав. Тим більше, що договір поруки з ним не укладався, а укладався договір про заставу його майнових прав, що робить його майновим поручителем, а не поручителем в розумінні ст. 553 ЦК України, що не є тотожніми поняттями.

В лютому 2018 року він звернувся до Приморського районного суду Запорізької області з позовом про захист прав споживачів, яким просив: 1) стягнути на користь ОСОБА_1 з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» суму депозитного вкладу згідно договору SAMDN 6858 (Депозит +, 12 місяців) від 07.06.2012 р. у сумі 130000.00 грн.; 2) стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку « Приватбанк» суму відсотків за вклад згідно договору SAMDN 6858 (Депозит +, 12 місяців) від 07.06.2012 у сумі 125967.88 грн.

26 червня 2018 року Приморський районний суд Запорізької області виніс рішення, яким у задоволенні позову було відмовлено за безпідставністю. 20 лютого 2019 року Запорізьким апеляційним судом його апеляційна скарга була залишена без задоволення, а рішення Приморського районного суду Запорізької області від 28.06.2018 без змін.

Не погодившись з рішеннями першої та другої інстанції він звернувся до Верховного суду з касаційної скаргою на рішення обох інстанції.

24 червня 2020 року Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду виніс постанову про скасування постанови Запорізького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року та передання справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Підставами скасування постанови стало не всебічне та неповне дослідження доказів, не встановлення обставин справи, а саме, зазначено, що звернення стягнення на предмет застави повинно здійснюватись за рішенням суду, або у спосіб погоджений сторонами, чого в даному випадку не було.

27 серпня 2020 року Запорізьким апеляційним судом була винесена постанова про задоволення його апеляційної скарги про скасування рішення Приморського районного суду Запорізької області від 26 червня 2018 року та ухвалене нове рішення, яким його позов задоволено повністю та стягнуто на його користь з Акціонерного товариства комерційний банку «Приватбанк» суму депозитного вкладу згідно договору SAMDN 6858 від 07.06.2012 у сумі 130000 грн., а також стягнуто відсотки згідно договору SAMDN 6858 від 07.06.2012 у сумі 125967,88 грн. Вищезазначеним рішенням були стягнуті відсотки за період з 07.06.2012 до 05.02 2018 у сумі 125 967,88 грн., тобто на момент подання позову.

На підставі виконавчого листа, виданого Приморським районним судом Запорізької області від 23.08.2020 по справі № 326/156/2018 в ході примусового виконання рішення суду Печерським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва 08.12.2020 було стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» суму 255 967,88 грн. на користь ОСОБА_1 за період з 07.06.2012 по 05.02.2018. Таким чином залишилися не сплаченими відсотки за період з 06.02.2018 по 08.012.2020.

Обставини, які були встановлені постановою Запорізького апеляційного суду від 27.08.2020 по справі № 326/246/18 не підлягають доказуванню в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, а саме обставини, які підтверджують незаконні дії відповідача щодо безпідставного перерахунку депозиту позивача на погашення іншого кредиту, оскільки обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вважає, що за період з 06.02.2018 по 08.12.2020 (34 місяці та два дні) він має право стягнути відсотки за договором депозиту, так як основна сума коштів - 130 000 грн. була банком повернута 08.12.2020.

Період невиплати відсотків складає 34 місяці та 2 дні. Річна ставка за договором депозиту складає 18 відсотків річних, відповідно розрахунок наступний: 130 000 грн. (сума депозиту) х 18% : 100 = 23 400 грн. сума відсотків за 12 місяців, відповідно 23400:12 = 1950 грн. - сума відсотків в місяць. За 34 місяці сума відсотків складає 1950 грн. х 34 = 66 300.00 грн. Сума за два дні дорівнює 1950:30 х 2 = 130 грн. Відповідно загальна сума відсотків за 34 місяці та два дні складає 66 430 грн.

15.03.2021 представником відповідача в порядку ст. 178 ЦПК України подано відзив на позовну заяву, в якому вказується, що позов Банк не визнає, так як він є безпідставним, у зв`язку із розірванням депозитного договору. Зобов`язання за договором № SAMDN 6858 від 07.06.2012 припинені 02.03.2015 у зв`язку із повним фактичним виконанням відповідачем своїх зобов`язань. Так, 05.02.2015 сума в розмірі 126685,52 грн. та 162,06 грн. направлена на сплату зобов`язань ОСОБА_2 за договором приєднання №ZPVPCD00000004 від 04.04.2013, у зв`язку із наявністю порушення основного зобов`язання. Таке право виникло у відповідача у відповідності з п. 12.4.1 договору застави майнових прав № ZPVPCD00000004 від 04.04.2013. Решта суми, що залишилася, виплачена позивачу після утримання з неї податку на прибуток. Так, ОСОБА_1 02.03.2015 отримав зі свого рахунку 6632,12 грн. Станом на 02.03.2015 залишок на рахунку № НОМЕР_2 склав 0 грн. Також, Банк надсилав повідомлення про розірвання депозитного договору № SAMDN858 від 07.06.2012 на адресу позивача та у Приват24 позивача. 02 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Приморського районного суду Запорізької області про повернення суми вкладу за депозитом. Отже, з урахуванням вимоги про повернення коштів, договір є розірваним через 2 банківських дні після отримання заяви вкладника, що відповідає також ч. 3 ст. 651 ЦК України. Позивачем невірно наведені розрахунки сум відсотків, оскільки не врахована ч. 2 ст. 1070 ЦК України, відповідно до якої проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені сплачується банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до Історії зміни відсоткових ставок депозитного договору «Депозит плюс 12 місяців» за період з 06.02.2018 по 06.06.2018 діяла відсоткова ставка 6.5+2 відсотки, з 07.06.2018 діяла відсоткова ставка 5+2 відсотка. Таким, чином розрахунок відсотків становить: період нарахування з 06.02.2018 по 06.06.2018, що складає 120 днів 130000 х 8.5% х 120/365=3632 грн 88 коп. Період нарахування з 07.02.2018 по 08.12.2020 що складає 915 днів 130000 х 7% х 915/365= 22812 грн. 33 коп. Отже, загальний розмір відсотків становить: 3632 грн. 88 коп. + 22812 грн. 33 коп. = 26445 грн. 21 коп.

Але, у зв`язку із тим, що Позивач звернувся з заявою до Приморського районного суду Запорізької області про повернення суми вкладу за депозитом 02 березня 2018 року, з урахуванням вимоги про повернення коштів, договір є розірваним через 2 банківських дні після отримання заяви вкладника, що відповідає також ч. 3 ст. 651 ЦК України.

Отже, позивач повинен був з 06.02.2018 по 08.12.2020, відповідно до Витягу з протоколу Комітету управління активами і пасивами від 25.04.2017 за ставкою 0,01 % річних. Розрахунок відсотків за період з 06.02.2018 по 08.12.2020 року: період нарахування з 06.02.2018 р. по 08.12.2020, що складає 1035 дні 130000 х 0,01% х 1035/365 = 36 грн. 86 коп.

Чинним податковим законодавством передбачено, що суми нарахованих Банком відсотків на депозитні кошти, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку та, відповідно, підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними Податковим Кодексом України.

У випадку підтвердження позивачем позовних вимог належними та допустимими доказами та задоволення судом таких вимог, вважає необхідним зазначити судом у резолютивній частині рішення про те, що сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку. Враховуючи зазначене, обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, не знаходять свого підтвердження.

У випадку включення до витрат пов`язаних із розглядом справи - витрат на професійну правничу допомогу, розмір останніх встановлюється згідно з умовами договору на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат. Однак, в супереч вказаному, матеріали справи не містять договору про надання правової допомоги та будь-яких доказів, які підтверджують понесення витрат. В той же час, розмір заявлених витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним, зокрема, із складністю справи, а опис наданих послуг адвокатом - відсутній.

Просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову (а.с.39-42).

У відповіді на відзив представник позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.72-73).

В судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі (а.с.66); представник відповідача заперечує проти позову (а.с.65).

За таких обставин суд розглядає справу без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу.

Вивчивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

07.06.2012 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №SAMDN6858 (вклад «Депозит+12 міс.»), на підставі якого ОСОБА_1 передав, а банк прийняв грошові кошти в сумі 130 000 грн. на строк 366 днів по 07.06.2013 включно. Відсоткова ставка по вкладу складає 16 % річних. Період нарахування відсотків за вкладом 1 місяць. В разі наявності у клієнта простроченої заборгованості за кредитом, або за кредитами, по яким він є поручителем, банк має право на свій розсуд: після закінчення строку вкладу, вклад та нараховані відсотки перерахувати на картковий рахунок клієнта або розторгнути договір (а.с.8).

Додатковою угодою до договору №SAMDN6858 від 07.06.2012 банк збільшив процентну ставку по вкладу на 2 % річних (а.с.9).

04.04.2013 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір приєднання № ZPVPCD00000004, згідно якого банк надав йому кредит у розмірі 125 000 грн., дата погашення 07 червня 2013 року (а.с.10).

06.06.2014 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 2 до договору застави майнових прав № ZPVPCD00000004 від 04.04.2013 (а.с.11).

04.04.2013 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави майнових прав № ZPVPCD00000004, предметом якого є надання заставодавцем в заставу майнових прав на отримання грошових коштів, що виникають з Договору про депозитний вклад від 07.06.2012 №SAMDN6858 в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 перед банком, в силу чого заставодержатель має вищий пріоритет в разі невиконання заставодавцем зобов`язань, забезпечених заставою, одержати задоволення за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця. За цим договором заставою забезпечується виконання зобов`язань позичальника, що випливають з кредитного договору від 04.04.2013 № ZPVPCD00000004 повернення кредиту в термін до 07.06.2013 включно у вигляді поновлюваної кредитної лінії у розмірі 125 000 грн. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, заставодавець надав в заставу майнові права на отримання грошових коштів, що виникають з договору про депозитний вклад від 07.06.2012 №SAMDN6858. Застава за цим договором поширюється на будь-яке відшкодування, отримане унаслідок вилучення предмету застави. Термін дії договору до повного виконання заставодавцем та банком зобов`язань за кредитним договором, та всім додатковим угодам до нього (а.с.12-13).

07.06.2013 та 06.06.2014 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткові угоди № 1,2 до договору застави майнових прав № ZPVPCD00000004 від 04.04.2013 з метою продовження строку кредиту (а.с.14,15).

Постановою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2010 року скасовано постанову Запорізького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.16-20).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 27 серпня 2020 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 , про скасування рішення Приморського районного суду Запорізької області від 26 червня 2018 року та ухвалене нове рішення яким позов ОСОБА_1 задоволено повністю та стягнуто на користь ОСОБА_1 з Акціонерного товариства комерційний банку «Приватбанк» суму депозитного вкладу згідно договору SAMDN 6858 від 07.06.2012 у сумі 130000 грн., а також стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банку «Приватбанк» відсотки з згідно договору SAMDN 6858 від 07.06.2012 у сумі 125967,88 грн. Вищезазначеним рішенням були стягнуті відсотки за період з 07.06.2012 до 05.02 2018 у сумі 125 967,88 грн., тобто на момент подання позову (а.с.21-23).

23.08.2020 Приморським районним судом Запорізької області видано виконавчий лист по справі № 326/156/2018 (а.с.24).

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Як визначено ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п. 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п. 3).

Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Відповідно до ст. 1058 ЦК за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Факт укладання договору банківського вкладу учасниками процесу не оспорюється.

Відповідно до ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналогічні правові висновки міститься й у постановах ВСУ від 1 червня 2016 року справа № 6-2558цс15, 28 вересня 2016 року у справі № 6-1699цс16, від 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16, від 13 березня 2017 року у справі № 6-2128цс16.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» склалися договірні відносини з приводу укладення депозитного договору № SAMDN6858 від 07.06.2012. Крім того, 04.04.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір застави майнових прав № ZPVPCD00000004 в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 . В зв`язку із наявністю порушення зобов`язання ОСОБА_2 , відповідно до п.12.4.1 договору застави майнових прав № ZPVPCD00000004 від 04.04.2013, 05.02.2015 сума в розмірі 126 685,52 грн. з депозитного рахунку направлена на погашення кредиту.

27 серпня 2020 року Запорізьким апеляційним судом було винесена постанова про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 , про скасування рішення Приморського районного суду Запорізької області від 26 червня 2018 року та ухвалене нове рішення яким позов ОСОБА_1 задоволено повністю та стягнуто на користь ОСОБА_1 з Акціонерного товариства комерційний банку «Приватбанк» суму депозитного вкладу згідно договору SAMDN 6858 від 07.06.2012 130 000 грн., а також стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банку «Приватбанк» відсотки з згідно договору SAMDN 6858 від 07.06.2012 у сумі 125 967,88 грн. за період з 07.06.2012 до 05.02 2018, тобто на момент подання позову.

Обставини, які були встановленні вищевказаною постановою Запорізького апеляційного суду не підлягають доказуванню в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, а саме обставини, які підтверджують незаконні дії відповідача щодо безпідставного перерахунку депозиту позивача на погашення іншого кредиту, оскільки обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі виконавчого листа, виданого Приморським районним судом Запорізької області від 23.08.2020 по справі №2/326/156/2018 в ході примусового виконання рішення суду Печерським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва 08.12.2020 було стягнуто з АТ КБ «Приват Банк» суму 255 967,88 грн. на користь ОСОБА_1 за період з 07.06.2012 по 05.02.2018 року. Таким чином, залишилися не сплаченими відсотки за договором депозиту, за період з 06.02.2018 по 08.12.2020, так як основна сума коштів - 130 000 грн. була банком повернута 08.12.2020. Загальна сума відсотків за 34 місяці та два дні складає 66 430 грн.

За таких обставин, підлягають задоволенню вимоги про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» суму відсотків за вклад згідно договору SAMDN 6858 (Депозит +, 12 місяців) від 07.06.2012 року у сумі 66 430.00 грн. за період з 06.02.2018 по 08.12.2020.

Як передбачено ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При зверненні до суду з даним позовом позивач звільнений від сплати судового зборуна підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживача».

З огляду на вказані вимоги, з відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 1058, 1070 ЦК України, ст. 22 Закону України «Про захист прав споживача», ст.ст. 9, 10, 12, 18, 141, 263-265, 272, 353, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського-1Д () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму відсотків за вклад згідно договору SAMDN НОМЕР_1 (Депозит +, 12 місяців) від 07.06.2012 у сумі 66 430 (шістдесят шість тисяч чотириста тридцять) грн. за період з 06.02.2018 по 08.12.2020.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського-1Д () на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Копію рішення направити сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Суддя: Д.О. Каряка

Згідно з оригіналом: суддя Д.О. Каряка

05.04.21