Справа №705/4481/20
2/705/949/21
У Х В А Л А

05 квітня 2021 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Білик О.В.

за участю секретаря судового засідання Остропольської О.В.

розглянувши у підготовочому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

23.11.2020 ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Білик О.В. позов прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.

02.04.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову в якій позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами, визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та залучити до участі у справі третю особу: службу у справах дітей Уманської районної державної адміністрації.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Суд, вивчивши заяву про зміну предмета позову, перевіривши виконання вимог ст. ст. 175-177 ЦПК України, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Дослідивши заяву про зміну предмету позову, матеріали справи, суд приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки не в повній мірі відповідає вимогам статей 175-177 ЦПК України.

З урахуванням цих норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) праві та вплив на правопорушника.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Нормою ст. 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866, передбачено, що для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9.

Заявляючи вимогу про визначення місця проживання дитини, позивач не виклала обставини про те, що місце проживання дитини не встановлено за згодою подружжя, тому що в позові тільки просить визначити місце проживання дитини з нею та вказує фактично, що спору відносно місця проживання дитини не має.

Немає посилання на докази цього (спору між батьками), в тому числі: чому позивач не зверталася до служби у справах дітей в порядку передбаченому п. 72 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року зі змінами "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" (якщо спору відносно місця проживання дитини між сторонами немає, то чому позивачка просить встановити його в судовому порядку).

В постанові Верховного Суду від 15.01.2000 у справі №200/952/18 (провадження №61-14859св19) вказано, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Так як зміст позову - це вказівка позивача на спосіб захисту вже порушеного права, то позивачем не указано якими діями саме відповідач не визнає, порушує, чи оспорює її права відносно місця проживання дитини (не роз`яснено в чому саме спір між позивачем і відповідачем в цій частині).

Також, позивачем повинно бути зазначено, чим можуть бути підтверджені ті обставини, що вона в даний час може забезпечити належні умови утримання, проживання та виховання дітей та жодним чином позивач не обґрунтовує чи відповідає найвищим інтересам дітей визначення місця проживання з нею, та чим це підтверджується.

На виконання п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

На позивача покладений обов`язок довести ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України.

Згідно зі ч. 11 - ч. 13 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків на протязі п`яти днів із дня отримання копії ухвали, залишивши заяву про зміну предмету позову без руху.

Неявка позивача в судове засідання позбавляє суд можливості з`ясувати безпосередньо в позивача в судовому засіданні вищевказані недоліки та усунути їх в судовому засіданні.

За таких обставин, явка позивача в судове засідання є обов`язковою, а заява про зміну предмета позову в порядку ст. 49 ЦПК України, якій фактично пред`явлено нові позовні вимоги підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Недоліки мають бути усунуті шляхом подання нової редакції позовної заяви з її копіями для відповідача та третьої особи, подачі доказів, що свідчать про спір між батьками щодо місця проживання дитиний, висновки відповідних органів, акту огляду умов проживання, тощо. В разі невиконання ухвали суду позовна заява буде залишена без розгляду.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 187 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зміну предмета позову в порядку ст. 49 ЦПК України, залишити без руху та надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви про зміну предмета позову в без руху позивачу.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк заява про зміну предмета позову буде залишена без розгляду.

У відповідності до положень ч.2 ст.261 ЦПК України ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Білик