Провадження №2/932/4087/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«31» березня 2021 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Богачової В.Р.

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 29 вересня 2020 року надійшла вищезазначена позовна заява в якій позивач просила суд стягнути аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Цитульського В.І. від 28.10.2020 відкрито провадження у цивільній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Стислий виклад позиції позивача зазначеної у позові.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У зв`язку з тим, що дитина проживає разом із позивачем та зважаючи на відсутність зі сторони відповідача матеріальної допомоги на її утримання, позивач вважала за необхідне, задля забезпечення гармонійного розвитку дитини, звернутися до суду з позовом про стягнення з останнього аліментів на утримання доньки у розмірі 3000,00 грн.

У судовому засіданні, позивач підтримала заявлені вимоги та на обґрунтування розміру аліментів надала відзив на позов до якого додала роздруківку з перепискою та копію щоденника з зазначенням витрат.

Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач заперечуючи проти заявлених позовних вимог надав відзив на позов в якому зазначено, що заявлений розмір аліментів є необґрунтованим, а достатнім буде, враховуючи його майновий стан, ј частина доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту прийняття рішення суду.

У судовому засіданні відповідач надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві та зазначив, що не заперечує необхідність здійснення витрат на розвиток дитини, однак не має змоги у повному обсязі їх забезпечити з огляду на матеріальний стан.

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою про склад сім`ї №13431, до складу сім`ї ОСОБА_1 входить донька ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки наданої ТОВ «Омега» ОСОБА_2 займає посаду ревізора, дохід за період з 02.10.2020 по 31.01.2021 склав 24 407,78 грн.

Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_2 працює у ТОВ «Омега» та займає посаду ревізора.

Норми права, що застосував суд.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Україною 27.02.1991, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до роз`яснень наданих у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Згідно з ч.2 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчим документом до погашення у повному обсязі заборгованості 50 відсотків.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оцінка суду.

З огляду на вищевикладене, враховуючи реальні витрати яких потребує дитина у сьогоденні та приймаючи до уваги розмір заробітної плати відповідача та його позицію щодо відсутності заперечень з приводу необхідності належного утримання дитини, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із встановленням розміру аліментів на рівні 2400,00 грн. з огляду на приписи ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також суд зауважує, що право виду способу стягнення аліментів належить тому з батьків з яких проживає дитина.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , іпн: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , кошти (аліменти)на користь ОСОБА_1 , іпн: НОМЕР_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти, у розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) 00 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 29 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 02.04.2021.

Суддя: В.І.Цитульський