Номер провадження: 22-ц/813/3844/21
Номер справи місцевого суду: 501/5109/15-ц
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 30 січня 2020 року про заміну стягувача у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

22.10.2019 року до Іллічівського міського суду Одеської області надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») про заміну стягувача у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (т. 4, а.с.39).

Дана заява була мотивована тим, що 10.10.2019 року Іллічівський міський суд Одеської області ухвалив рішення у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №0 від 26.10.2006 року.

18.09.2019 року було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №1930/к між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», відповідно до умов якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №0 від 26.10.2006 року.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Посилаючись на вищевикладене, представник заявника просив суд замінити стягувача на правонаступника первісного стягувача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у виконавчих листах №501/5109/15-ц.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 30 січня 2020 року заяву ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача було задоволено (т.4, а.с.135-137).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 30 січня 2020 року, та постановлення нової, якою у задоволенні заяви ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача відмовити,посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

26.03.2020 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ТОВ ФК «Довіра та Гарантія»надійшов відзив на апеляційну скаргу, в яких зазначено, що ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою, у зв`язку з чим просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 30 січня 2020 року без змін (т. 4, а.с.165).

23 липня 2020 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 адвоката Рязанова Ю.А. надійшло клопотання про приєднання до справи документів, в яких зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер відповідач та заінтересована сторона у справі про заміну сторони у виконавчому провадженні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якості доказу надав копію свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 (т.4, а.с. 206-207, 211).

Копія актового запису про смерть ОСОБА_2 надійшла до Одеського апеляційного суду 21.09.2020 року (т.4, а.с.228-229).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.12.2020 року провадження у справі було зупинене до отримання відомостей із Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Одеської області стосовно правонаступників відповідача ОСОБА_2 (т.4, а.с.233-236).

21 грудня 2020 року на адресу Одеського апеляційного суду від завідувача Овідіопольської державної нотаріальної контори Одеської області Мельник К.В. на виконання вищевказаної ухвали надійшла відповідь про те, що спадкова справа відносно померлого ОСОБА_2 Овідідопольською районною державною нотаріальною конторою Одеської області не заводилась (т.4, а.с.238 -239).

Тому, ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.02.2021 року провадження у справі було поновлено і розгляд справи призначено на 07.04.2021 року, на 11.00 год. (т.4, а.с.244-245).

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання, призначеного на 07.04.2021 року, на 11.00 год., як то передбачено ст. 130 ЦПК України (т.5, а.с.1-7).

Оскільки жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, та відкладення у зв`язку з цим судового розгляду, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 09.04.2021 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив неї (т.4, а.с.165-167), колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про заміну сторони стягувача у цивільній справі, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки змінився кредитор у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги за кредитним договором, наявні підстави для заміни стягувача у даній цивільній справі.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2018 року Апеляційний суд Одеської області ухвалив рішення у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №0 від 26.10.2006 року (т.4, а.с.28-32).

18.09.2019 року було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №1930/к між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», відповідно до умов якої відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №0 від 26.10.2006 року (т.4, а.с.40, 41).

За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом Гл.47 ЦК України підставами правонаступництва є, зокрема, відступлення права вимоги, переведення боргу.

З цих підстав, доводи заявника апеляційної скарги про те, що заявник, як новий кредитор та заінтересована особа не має прав завертатись до суду с заявою про зміну стягувача, прямо суперечить діючому законодавству.

Таким чином,відповідно до абз.1 ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Також відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ст. 513 ЦК визначено, що правочин щодо зміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Враховуючи, що відступлення права вимоги є договірною передачею зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові, яке відбувається шляхом укладення договору між цими суб`єктами, на підставі якого до останнього переходить право вимагати від боржника вчинити певні дії, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку про те, що заява ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача підлягає задоволенню.

При цьому суд першої інстанції правильно зазначив, що заміна кредитора може здійснюватися на різних стадіях існування зобов`язання, коли сторони ще не виконали зобов`язання.

Дана позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі № 2-3627/09 (провадження

№ 61-16520сво18), згідно якої «заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Що стосується доводів представника заявника апеляційної скарги адвоката Рязанова Ю.А., викладені ним у письмовому клопотанні (т.4, а.с.206-207), про те, що на даний час відсутній предмет спору, борг повністю погашено і всі виконавчі провадження закриті, а тому оскаржувану ухвалу слід скасувати і направити справу для повторного розгляду в іншому складі суду, або постановити судове рішення про закриття провадження у справі, то вони є необгрунтованими, з огляду на наступні обставини.

Так, предметом даного апеляційного розгляду є законність чи незаконність ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 30 січня 2020 року, згідно якої було задоволено заяву ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» про заміну ними стягувача ПАТ «Дельта Банк», а тому питання про існування боргу по кредитному договору №0 від 26.10.2006 року та існування відкритих виконавчих проваджень, не входить в предмет доказування по даному апеляційному розгляду.

Зазначені питання можуть бути вирішені з участю правонаступника стягувача - ПАТ «Дельта Банк», яким в даному випадку за оскаржуваною ухвалою суду є ФК «Довіра та Гарантія».

Що стосується смерті відповідача і боржника ОСОБА_2 , то як було зазначено вище, предметом даного апеляційного розгляду є питання щодо залучення до участі у справі правонаступника стягувача, тобто процесуальне питання, яке не передбачає правонаступництва ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, у відповідності до довідки завідувача Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 14.11.2020 року № 1452/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою Одеської області не заводилась (т.4, а.с.238).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 30 січня 2020 року про заміну стягувача залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 30 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра