КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року м. Київ

Справа №753/11440/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5775/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В. за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Лужецької О.Р. 20 січня 2021 року у місті Києві, дата складення повного тексту ухвали не зазначена, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просив встановити факт його залучення до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 03 липня 1986 року по 12 липня 1986 року.

Встановлення даного факту заявнику необхідно для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та отримання посвідчення особи з інвалідністю в наслідок війни.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення - залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що вказаний факт не може бути встановлений в порядку окремого провадження у цивільному судочинстві, оскільки не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни тощо.

Не погодився із вищезазначеним судовим рішенням позивач ОСОБА_1 , ним подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність та необґрунтованість судового рішення, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що суд першої інстанції проігнорував той факт, що він просив встановити факт, а не статус інваліда війни чи видати посвідчення. Зазначає, що формування цивільної оборони, у тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Отже, громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи залучалися до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документа про залучення конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони. Таким чином, особи, які залучалися до складу формувань Цивільної оборони в 1986 році, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЄС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення. Зазначає, що іншим шляхом встановити вказаний факт він не може у зв`язку із знищенням документів і/або відсутністю в архівах.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким заяву про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити повністю.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Чубко В.О. підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просили про її задоволення.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ч.2 ст.372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , 1946 року народження, має статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобилькій АЕЄ у 1986 року категорії 1, є особою з інвалідністю другої групи, яка пов`язана з роботами на ЧАЕС /а.с.12,29-30/. Також заявник має численні хронічні хвороби, що підтверджується відповідною медичною документацією /а.с.31-38/.

Згідно з трудовою книжкою під час аварії на ЧАЕС заявник займав посаду прораба участку №3 Управління механізації ремонтно-будівельних робіт «Київзеленбуд» та був військовозобов`язаний /а.с.13-18,24-28/.

З копії наказу по даному підприємству № 54-КМ від 01 липня 1986 року вбачається, що ОСОБА_1 був командирований до м. Іванків строком на 9 днів з 03 по 12 липня 1986 року. Про це також підприємством були надані довідки від 12 липня 1991 року № 259 та від 03 липня 2000 року № 55 /а.с.19,20/.

Матеріали справи також містять копії Наказів начальника управління «Київзеленбуд» № 72 від 30 квітня 1986 року « О привлечении личного состава ЗЖР по дегазации дорог и территорий» та № 73 від 30 травня 1986 року «Об организации держурства в управлении «Киевзеленстрой» по службе ЗЖР ГО г. Киева», а також витяги з положень різних органів державної влади щодо організації цивільної оборони чинні на час аварії на ЧАЕС /а.с.22,23,65-74,82/.

Протягом 2020 року ОСОБА_1 неодноразово звертався до Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи питанням щодо складу працівників «Київзеленбуд», що залучались до ліквідації аварії в складі цивільної оборони. Проте даний Департамент надавав відповіді про відсутність в його архівах документів. Також заявник звертався до органів соціального захисту та органів державної архівної служби, але відповідні дані виявлені не були /а.с.40-62,78-81/.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Положенням ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

В порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать, зокрема, інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Правовий статус інваліда війни підтверджується відповідним посвідченням, виданим відповідно до Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 (далі також - Порядок).

У пункті 10 Порядку зазначено, що посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Верховний Суд України у Постанові Пленуму від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право (п.1).

В узагальненні «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 1 січня 2012 року Верховний Суд України звернув увагу на те, що не підлягають розгляду в судах заяви про встановлення факту безпосередньої участі протягом певного періоду на будь-яких роботах, пов`язаних із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 30 травня 2018 року у справі №761/16799/15-ц роз`яснила, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право.

У Постанові від 15 січня 2020 року у справі №482/2312/18 Верховний Суд вказав на те, що Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено позасудовий порядок установлення юридичного факту, про який просить заявник. Тому ОСОБА_1 має можливість одержати документ, що засвідчує цей факт, звернувшись до вищевказаних органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

У випадку, якщо заінтересована особа отримала від заявника документи, які підтверджують факт його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте надала відмову, яку заявник, маючи документальні підтвердження зазначеного факту, вважає безпідставною, він може оскаржити такі дії заінтересованої особи до адміністративного суду, до повноважень якого належить, зокрема, перевірка законності й обґрунтованості відмови заінтересованої особи та оцінка наданих їй заявником документів як доказів його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Наведене узгоджується із правовим висновком, зробленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 310/8703/17.

У цій справі Велика Палата Верховного Суду вважала, що заявник звернувся до суду з метою отримання доказу, який би підтверджував правомірність його дій, спрямованих на отримання статусу інваліда війни. Тому визнала правильним висновок судів про те, що оскільки законодавство передбачає спеціальний порядок встановлення статусу інваліда війни, то в окремому провадженні не може бути встановлений юридичний факт залучення заявника до складу невоєнізованих формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який фактично підтвердить належність заявника до інвалідів війни.

З наведених обставин вбачається, що заявник просив встановити факт його залучення до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 03 липня 1986 року по 12 липня 1986 року. Заявник вказує на те, що ці обставини підтверджуються даними його трудової книжки та даними по підприємству, йому встановлений статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС та захворювання, що стало підставою для встановлення йому групи інвалідності пов`язано з його участю в ліквідації аварії на ЧАЕС, але компетентні органи відмовляють йому у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав відсутності в архівах даних про склад працівників «Київзеленбуд», що залучались до ліквідації аварії в складі цивільної оборони.

Таким чином обставини у даній справі є аналогічними до обставин, що були предметом розгляду Верховного Суду у справі №482/2312/18 та у справі №310/8703/17, а тому вказані висновки враховуються апеляційним судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи наявність можливості у заявника позасудового порядку установлення юридичного факту - залучення до складу невоєнізованих формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, наявності права на оскарження дій заінтересованої особи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість встановлення такого факту в окремому провадженні.

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена із додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 06 квітня 2021 року.