№ 207/2588/19
№ 2/207/402/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року Багійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Юрченко І.М.

при секретарі Сівачук А.А.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою та у лютому 2020 року з заявою про збільшення позовних вимог, у якій просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_5 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп., з усіх видів доходів, але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що згідно судового наказу виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2017 року з відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , присуджено стягувати на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ перебуває на примусовому виконі.

Син ОСОБА_6 , проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Батько дитини - ОСОБА_5 участі у матеріальному забезпеченні, та у розвитку дитини не приймає, окрім сплати аліментів, сина відвідує по власному бажанню, час, який встановлений органом опіки та піклування він не підтримує та не приймає участь у його виховані. Він більшість часу працює за кордоном, а саме в Греції, майже 8-10 місяців на рік проводить за межами України.

Відповідач працює в Греції та має дуже гарний дохід, з його слів його заробітна плата складає приблизно 3000 доларів, що на гривневу валюту складає приблизно 78 000 грн., тобто його матеріальне становище значно краще ані ж її з сином.

Даний факт він щільно приховує, не надає жодного документу про працевлаштування, хоча має і послужний квиток моряка, і договори про працевлаштування. Державною виконавчою службою зроблені відповідні запити, згідно відповідей на них, вбачається, що ОСОБА_5 двічі отримував закордонний паспорт, перетинав кордон в період з 31.05.2018 року та повернувся 10.03.2019 року з Одеси до Стамбулу, мав договірні відносини, щодо працевлаштування між посередницькою фірмою та фірмою наймодавця, та був працевлаштований 31.05.2018 року в компанію PRIMEROSE SHIPPING CO LTD, 61-65 FILONOS STREET PIRAEUS 18535 GREECE. Згідно даних з Інтернет ресурсу, що є вільним доступом для всіх користувачів, стало відомо, що дійсно є така фірма та знаходиться в Греції в місті Пірей по вулиці Филонос 61-65.

Станом на сьогоднішній день вона не може забезпечити дитину усім необхідним, оскільки, аліменти відповідач сплачує, але як безробітний. Ті аліменти, які були присуджені за судовим наказом Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.12.2017 року є значно малими, бо дитина потребує значних затрат, а саме: добре одягатися, гарно та правильно харчуватися, ходити на різні гуртки, які є платними, хоче подорожувати та пізнавати світ, вивчати іншомовні язики, для більш правильного пізнавання всесвіту, також зазначає, що дитина хворіє, а ліки на даний час дуже дорогі, тобто забезпечення дитини усім необхідним для неї однієї є вкрай тяжкою матеріальною затратою.

На даний час вона проживає у своїх батьків та знаходиться на їх повному утриманні. Так як сама вона не в змозі справитися з усіма матеріальними затратами, тому їй часто допомагають батьки, оскільки відповідач жодної матеріальної участі у даних затратах не приймає.

Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням сплачувати аліменти на сина в повному обсязі, згідно його заробітної плати за межами України та допомагати матеріально, але відповідач не погоджувався. Відповідач на даний час навіть не знає чим захоплюється син, що полюбляє, що знає.

Вона, як мати, хоче забезпечити сина усім необхідним, для достатнього рівня розвитку дитини та має намір вивозити сина на оздоровлення за кордон.

Таким чином, дитині, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень вона одна не може забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, повинен допомагати дитині.

На підставі зазначеного просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп., з усіх видів доходів, але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позову з наступних підстав.

Згідно судового наказу виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2017 року з ОСОБА_5 на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною віку повноліття. Також, згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з відповідача на корить позивачки стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх доходів, щомісячно та до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач сумлінно виконує обидва рішення судів і загальний розмір стягнень становить 50% його доходу, стягнення з нього аліментів в більшому розмірі не передбачено діючим українським законодавством.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, отже законом визначено солідарний обов`язок батьків по утриманню дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум на працездатну особу в розрахунку на місяць становить: з 1 січня 2019 року - 1921 грн., з 1 липня - 2007 грн., з 1 грудня - 2102 грн., для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить: з 1 січня 2019 року - 1626 грн., з 1 липня - 1699 грн., з 1 грудня - 1779 грн.

Відповідач сплачує аліменти на позивачку та сина в значно більшому розмірі чим визначено рішеннями судів та встановленого прожиткового мінімуму, в середньому ці суми становлять понад 2000.00 гривень.

Позивачка бажає отримувати більше грошей щоб 2-х річний син, який ще не знає української мови, вже вивчав іноземні мови та для всебічного розвитку їздив за кордон, при цьому достовірно знає, що у відповідача по справі в Греції мешкає його тітка, рідна сестра його батька, і він, за рахунок тітки, їздив до неї. Тому вважав, що відповідач виконує свої зобов`язання по утриманню сина та позивачки належним чином і законних підстав для збільшення їх розміру не має.

На підставі викладеного, просить відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 в повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 надала до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач надав суду відзив, в якому вказує, що сплачує аліменти більше ніж встановлено законодавством України. Разом з цим, станом на день надання відзиву, ОСОБА_5 рахується у Південному відділі виконавчої служби міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області як безробітній, та згідно чинного законодавства громадянам, з яких в примусовому порядку стягуються аліменти, які рахуються як безробітні, аліменти нараховуються за середньою заробітною платою по даному регіону, а не за прожитковим мінімумом. Середня заробітна плата у Дніпропетровській області станом на серпень 2019 року становить 11002 грн., тобто фактично ОСОБА_5 повинен сплатити у серпні 2019 року на ОСОБА_6 2750,50 грн. та на ОСОБА_1 2750,50 грн., тобто твердження відповідача про те, що аліменти сплачуються більше потрібного є надуманими.

Станом на сьогоднішній день стало питання про збільшення розміру аліментів, з тих підстав, що відповідно відповіді ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» було повідомлено про те, що ОСОБА_5 було надано послугу з працевлаштування в компанію PRIMEROSE SHIPPING CO LTD, 61-65 FILONOS STREET PIRAEUS 18535 GREECE. Згідно даних з Інтернет ресурсу, що є вільним доступом для всіх користувачів, стало відомо, що дійсно є така фірма та знаходиться в Греції у місті Пірей по вулиці Филонос 61-65. В зв`язку з чим, вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_5 відповідно до зміни матеріального становища.

Звернула увагу суду на те, що твердження про перебування відповідача на території Греції не спростовуються самим відповідачем. Його твердження, щодо гостювання у його тітки, жодним з документів не підтверджуються та згідно умов перетину кордону він зобов`язаний не пізніше тримісячного терміну повернутися на територію України, якщо це гостьова віза, але, з відповіді головного центру обробки персональної інформації вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перетнув кордон України 31.05.2018 року та вилетів до Стамбулу, повернувся в Україну лише 10.03.2019 року, тобто перебував на території Греції понад 10 місяців, що згідно діючого законодавства, передбачено лише для працюючої візи.

Тобто, відповідач навмисно приховує свій дохід, щоб не сплачувати в примусовому порядку потрібний обсяг аліментів з урахуванням заробітної плати, яку він отримує в Греції.

В зв`язку з вищевикладеним просить критично оцінити відзив на позовну заяву.

Представник відповідача надав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначив, що позивачка ОСОБА_4 не заперечує, що у відповідача по справі є рідна тітка, яка постійно мешкає в Греції, а те, що ОСОБА_5 скористався послугами посередників для працевлаштування за кордоном, не є доказом, що він працював та отримував якісь кошти, а свідчить про те, що він законно гостював понад 3 місяці у своєї тітки.

Позивачка вважає, що ОСОБА_5 повинен сплачувати аліменти на ОСОБА_6 в розмірі 2750 грн. 50 коп. та на ОСОБА_1 в розмірі 2750 грн. 50 коп., хоча, згідно довідок відділу виконавчої служби ОСОБА_5 заборгованості не має, а навіть наявна переплата понад 6000 грн. Тому, якщо позивачка вважає, що невірно та мало отримує грошей щомісяця, то це питання до виконавчої служби, а не до суду. Крім того, вже є рішення суду, яке набрало законної сили, про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх доходів, і, якщо, позивачка вважає, що ОСОБА_5 мав якийсь одноразовий заробіток, то це також вимоги до виконавчої служби, яка повинна стягувати 1/4 частину від цього заробітку, а не звертатись до суду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила суду, що оскільки вона проживала у шлюбі з відповідачем, вона добре знає, що він працює моряком, вона навіть отримувала його заробітну плату, так як була вписана в його банківський рахунок. Відповідач їй телефонував та повідомляв, коли грошові кошти надходити на цей рахунок і вона їздила в банк та знімала всю суму. На теперішній час він платить аліменти як безробітний. Разом з цим, це не відповідає дійсності, адже відповідач працює за кордоном моряком.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підтримала у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не визнав, суду пояснив, що нормами права чітко встановлено, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав. Позивач повинен довести, а суд встановити суттєві зміни, які відбулися вже після стягнення з відповідача аліментів, чого позивачкою у судовому засіданні не було зроблено. Лист з Прикордонної служби про те, що ОСОБА_5 неодноразово перетинав кордон не доводить, що він збагатився. Також не доводить про його збагачення те, що він лише один раз 31.05.2018 року звертався до ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс», який здійснює посередницьку діяльність з працевлаштування, де зазначено, що з ОСОБА_5 не укладено ніяких контрактів як з найманим працівником. В матеріалах справи не має ні договору про працевлаштування відповідача, ні довідки про його заробіток, а звертався він в це бюро по працевлаштуванню тільки за для того, щоб без зайвих проблем перетнути кордон та поїхати до своєї рідної тітки та двоюрідного брата, які постійно мешкають в Греції, ці докази є в матеріалах справи.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків:

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У судовому засіданні при розгляді справи були встановлені наступні обставини.

Встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.9). Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою ТОВ «ЄРЦ КП» (а.с.11). Сторони сімейно-шлюбні відносини не підтримують, відповідач проживає окремо від дитини.

Судовим наказом Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2017 року стягнуто із ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду (з 20 грудня 2017 року) і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, перелік обставин, які можуть бути підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів чітко визначений діючим СК України та розширеному тлумаченню не підлягає. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, нормами цієї статті чітко визначені підстави, за наявності яких виникає право на зміну розміру аліментів, однак позивачкою не надано доказів, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, відбулося покращення матеріального або зміна сімейного стану відповідача, які дають підстави для збільшення розміру аліментів. Більш за це, з її пояснень у судовому засіданні, відповідач працював моряком навіть ще під час їх спільного проживання. З цього виходить, що його майновий стан ніяким чином не змінився після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки.

Отже, нормами права чітко встановлено, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав.

Аналогічна правова позиція, викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року по справі № 569/7213/16-ц.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення. Твердження позивача, що дохід відповідача становить близько 78000 грн. щомісячно є припущенням позивача та будь-якими доказами не доведені.

Покликання на зміну законодавства в частині збільшення визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину само по собі не може свідчити про зміну матеріального стану платника чи одержувача аліментів та не є підставою для зміни розміру аліментів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про зміну (збільшення) матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я отримувача або платника аліментів, як і не надано доказів, щодо зміни матеріального стану одержувача (позивачки) аліментів, а також доказів збільшення витрат на утримання дитини чи необхідність збільшення витрат на лікування, харчування, навчання, оздоровлення дитини. Відповідач за рішенням суду сплачує аліменти на утримання дитини, заборгованості по сплаті аліментів не має, що підтверджується довідкою державного виконавця (а.с.94).

Перетин кордону не підтверджує факт офіційного працевлаштування відповідача. Довідка надана ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» підтверджує лише той факт, що вони надавали послуги в працевлаштуванні відповідача (ар.с.12). З даної довідки не випливає, що відповідач дійсно був працевлаштований та працював за кордоном, не має ніяких доказів, в якій компанії або на якому підприємстві, в який саме період та які доходи отримував.

Разом з цим матеріалами справи дійсно підтверджено той факт, що в Греції з 2014 року по теперішній час мешкає рідна тітка відповідача, яка є рідною сестрою його батька, що підтверджується матеріалами справи (а.с.95-99).

Відповідно до ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Відповідно до п.10 Постанови КМУ №146 від 26 лютого 1993 р. «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» зазначено, що з осіб, які працюють за контрактами в іноземних компаніях і одержують заробітну плату тільки за кордоном, аліменти утримуються із 100 відсотків заробітної плати, яку платник аліментів одержував до укладення контракту, або виходячи із його заробітної плати за останній місяць роботи на момент від`їзду, або з п`ятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на час проведення розрахунків.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Заходи примусового характеру полягають у виявленні у боржників майна та коштів, на які можливо звернути стягнення. Так, майно та кошти, належні боржникам, виявляються шляхом направлення відповідних запитів до державних установ, які здійснюють реєстрацію рухомого та нерухомого майна, ДПІ, банківських установ, перевірці майнового стану боржника за місцем його проживання.

Окрім того слід зазначити, що існує порядок стягнення аліментів за кордоном. Міжнародними нормативно-правовими актами, які регулюють питання стягнення аліментів за кордоном є: Конвенція про стягнення аліментів за кордоном 1956 року; Конвенція про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання 2007 року; Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року; двосторонні міжнародні договори про надання правової допомоги.

Таким чином це повноваження державного виконавця щодо встановлення джерел і розміру заробітку (доходу) платника аліментів. Як було встановлено у судовому засіданні вже є рішення суду, яке виконується. Якщо позивачка вважає, що воно виконується неналежним чином, то має право оскаржувати дії державного виконавця.

Отже, як випливає з матеріалів справи, позивач не підтвердила того, що починаючи з часу винесення рішення про стягнення аліментів і на час розгляду справи у відповідача змінився матеріальний або сімейний стан в кращу сторону. Доводів та доказів зміни його матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, або навпаки погіршення її матеріального стану або стану здоров`я дитини чи самої позивачки внаслідок чого виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для збільшення розміру аліментів, суду надано не було.

З урахуванням зазначених положень законодавства, встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-80, 89, 130, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину та визначення у твердій грошовій сумі 20000 (двадцять тисяч) грн., з усіх видів доходів, але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 05 лютого 2021 року.

Суддя: І.М. Юрченко