ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/614/21 Справа № 185/2092/17 Головуючий у першій інстанції: Перекопський М. М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2020 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпровської обласної ради», Комунального закладу «Павлоградська міська лікарня №1», третя особа ОСОБА_2 , про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпровської обласної ради», КЗ «Павлоградська міська лікарня №1», третя особа ОСОБА_2 , про визнання дій незаконними, закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (а.с. 231 т.2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 у березні 2017 року звернулась з позовом до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпровської обласної ради», КЗ «Павлоградська міська лікарня №1», де третя особа ОСОБА_2 , в якому, уточнивши позовні вимоги, просила визнати незаконними та протиправними дії КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», правонаступником якого є КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», щодо госпіталізації (поміщення та утримання) ОСОБА_1 до цього закладу та її психіатричного огляду та лікування в період з 28.09.2011 року по 03.11.2011 року, з 13.03.2012 року по 07.05.2012 року, з 21.10.2014 року по26.11.2014 року; визнати незаконними та протиправними дії КЗ «Павлоградська міська лікарня №1» Павлоградської міської ради, правонаступником якого є КНП «Павлоградська міська лікарня №1» Павлоградської міської ради, щодо госпіталізації (поміщення та утримання) ОСОБА_1 до цього закладу та її психіатричного огляду та лікування в період з 02.02.2012 року по 13.03.2012 року, з 13.07.2012 року по 17.07.2012 року; стягнути на користь ОСОБА_1 з КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична у лікарня» Дніпропетровської обласної ради» 429295,10 грн. моральної шкоди та з КНП «Павлоградська міська лікарня №1» Павлоградської міської ради 151904,42 грн. моральної шкоди (а.с. 142-151 т.2).

18 червня 2020 року ОСОБА_2 , яку залучено до участі у справі в якості третьої особи, подала до місцевого суду заяву, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2018 року у справі №195/1605/16-ц, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2020 року, заяву ОСОБА_2 про визнання недієздатною її сестри, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлення над нею опіки з призначенням її опікуном, задоволено. Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною. Призначено опікуном недієздатної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її сестру ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, з 16.06.2020 року ОСОБА_2 є опікуном ОСОБА_1 та уповноважена реалізувати від її імені всі процесуальні права. ОСОБА_2 заявила про відмову від позову ОСОБА_1 та просила закрити провадження у даній справі (а.с. 220-223 т.2).

За змістом пункту 1 частини 2 статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною 6 статті 49 ЦПК України встановлено, що суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до частини 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (частина 2 статті 206 ЦПК України).

Згідно частини 5 статті 206 ЦПК України суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (частина 2 статті 255 ЦПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Верхового Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №195/1605/16-ц (№61-9500св20) касаційні скарги представників ОСОБА_1 - адвокатів Мерцалової Н.В. та Сімона Р.П., касаційну скаргу органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, подану в інтересах ОСОБА_1 , задоволено частково. Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2020 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Виходячи з викладеного, встановивши, що судове рішення у справі №195/1605/16-ц, яким було призначено опікуном ОСОБА_1 ОСОБА_2 , скасоване постановою Верхового Суду від 07 жовтня 2020 року (№61-9500св20), а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції; приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не є законним представником позивача у справі ОСОБА_1 , - колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2020 року.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги положення статті 379 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді