"29" березня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Чех Н.А.,
за участю секретаря судового засідання - Кузьменко А.М.
розглянувши в місті Києві в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки у праві власності,
Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визначення частки у праві власності посилаючись на те, що органом приватизації житла Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 16.12.2008 року було видане свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано в реєстровій книзі КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 22.01.2009 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.09.2019 року затверджено мирову угоду по справі № 755/5192/19, де погоджено порядок користування квартирою. Однак, в свідоцтві про право власності на квартиру помилково вказано те, що квартира передається у спільну сумісну власність у рівних долях. Оскільки, наявні протиріччя в свідоцтві про право власності, просив визначити його частку.
Позивач до суду не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, у разі неявки відповідачів не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи.
Відповідачі до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщались згідно норм процесуального законодавства, відзив на позовну заяву не подавали.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Дана позовна заява надійшла до Дніпровського районного суду м. Києва 29.09.2020 року.
30.09.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2020 року відкрито провадження у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою від 01.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В суді встановлено, що 16.12.2008 року Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого Орган приватизації житла посвідчив, що квартира АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності громадянам ОСОБА_2 та членам її сім`ї - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних долях. Право власності зареєстровано в КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 22.01.2009 року, за реєстровим № 4039.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.
Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 318 ЦК України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.
Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.
Згідно статті 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.
Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.
Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.
Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.
Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.
По даній справі установлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 , оформлено на чотири особи в рівних долях - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Дане свідчить поро те, що кожному власнику належить 1/4 частка даної квартири.
З огляду на вище викладене, та з урахуванням наданих доказів та вимог чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідачі до суду не з`явились, та не скористались правом надати заперечення та докази на спростування доводів позивача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.
Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід ІІ групи, з відповідачів в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі по 280,27 грн. з кожного.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 273, 264, 265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки у праві власності - задовольнити.
Визначити за ОСОБА_1 1/4 частку в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належить йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 16.12.2008 року виданого Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією.
Стягнути з ОСОБА_2 (1962 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 280,27 (двісті вісімдесят гривень 27 копійок) грн. в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_3 (1986 року народження, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 280,27 (двісті вісімдесят гривень 27 копійок) грн. в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_4 (1983 року народження, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 280,27 (двісті вісімдесят гривень 27 копійок) грн. в дохід держави.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складання повного судового рішення - 29.03.2021 року.
Суддя: