Справа № 462/1480/21
УХВАЛА

05 квітня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за договором позики від 03.03.2019 року у розмірі 45 000 Євро, що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України станом на 04.03.2021 року 1 510 200 грн., окрім цього просить стягнути солідарно з відповідачів судові витрати у даній справі.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Суд, відповідно до ст. 84 ЦПК України, враховуючи предмет позовних вимог та відсутність у матеріалах справи оригіналу боргової розписки від 03.03.2019 року, а також положення ст. 545 ЦК України та правову позицію Верховного суду у постанові від 31.10.2018 року по справі № 707/2606/16-ц щодо обставин належного підтвердження наявності боргових зобов`язань за договором позики, вважає за необхідне витребувати у позивача оригінал розписки від 03.03.2019 року, оскільки зазначений доказ має значення для винесення обґрунтованого та законного рішення.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 235/5555/16-ц (провадження № 61-28858св18).

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Таким чином, позивачу необхідно надати до суду оригінал розписки.

Окрім цього, матеріали позовної заяви містять Клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою, яке мотивовано вкрай скрутним фінансовим становищем, також позивач зазначає, що працює директором ТзОВ «Тревел Рум» та на підтвердження такого становища надав суду Довідку № 26/02-1 від 26.02.2021 року за власним підписом, як директора.

Суд зазначає, що згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Як вбачається з матеріалів поданої позовної заяви, позивач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Разом з тим, суд враховує, що ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.11.2020 року у справі № 9901/77/20 (провадження № 11-131заі20) висловлено правову позицію згідно з якою для звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» необхідно надати довідку з органу Державної податкової служби України про розмір доходів за попередній календарний рік, яка підтверджує, що розмір судового збору у справі перевищує 5 відсотків розміру річного доходу заявника за попередній календарний рік.

Отже, особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно зі ст. 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Враховуючи вищевказане, суд зазначає, що відповідне клопотання не може бути задоволено.

Особі, яка подає позов необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених ЗУ «Про судовий збір».

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу необхідно подати до суду документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Окрім цього, згідно п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, однак такі не зазначені у позовній заяві.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід залишити без руху та зобов`язати позивача усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, що не відповідає вимогам закону, підлягає залишенню без руху до виправлення позивачем вказаних недоліків.

При цьому позивача попереджається, що у разі не усунення недоліків позовної заяви в строк, вказаний в ухвалі, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута йому.

Керуючись ст. 95, 175, 177, 185 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики вважати неподаною та повернути заявнику з усіма доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/ Н. М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: