Справа № 275/1418/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Лівочки Л.І.,

при секретарі - Дубчак Н.В.,

за участю: позивача- ОСОБА_1 , представника позивача- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області цивільну справу №275/1418/19 за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав йому на підставі договору дарування від 05.07.2005 року.

Позивачка проживала із ОСОБА_3 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини та відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України відноситься до спадкоємців четвертої черги.

Факт проживання однією сім"єю підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 05 липня 2019 року, складеного членами Ради громади Гаврилівського старостинського округу Бучанської міської ради, відповідно до якого в період з 02.05.2011 року по 10.04 2019 року разом з ОСОБА_1 постійно проживав ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відомостей про інших спадкоємців немає.

Після смерті ОСОБА_3 в установлений законом термін позивачка звернулась до приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області з заявою про прийняття спадщини та прийняла спадщину.

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 .

Постановою нотаріуса від 19.11.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що нею не надані документів, які підтверджували б наявність підстав для закликання до спадкування за законом.

Іншим чином, як в судовому порядку, встановити факт спільного проживання не менше як п`ять років із спадкодавцем на час відкриття спадщини ОСОБА_1 не має можливості через те, що спадкоємець та спадкодавець були зареєстровані за різними адресами.

Позивач просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що вона постійно проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , які належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

В суді позивач та її представник позовні вимоги підтримали та надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити.

До суду представник відповідача- Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, подав заяву про не визнання позову, оскільки позивачкою не доведено належним чином факт спільного проживання зі спадкодавцем протягом останніх п`яти років до дня його смерті, просив проводити розгляду справи без його участі.

В суді свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що проживають в селі Гаврилівка та знають позивачку. Їм відомо, що вона проживала однією сім"єю з ОСОБА_7 приблизно з 2011 року до його смерті.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7).

На праві власності ОСОБА_3 належав жилий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Брусилівської селищної ради Житомирської області від 23.07.2019 року, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день його смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,та проживав у будинку один ( а.с. 8).

Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу підтверджується, що 10 січня 1987 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №53, зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 ,1959 р.н., та ОСОБА_8 , 1960 р.н. (а.с.84-86).

Відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_9 за період з 1944 року по теперішній час не виявлено (а.с.92).

З акту обстеження матеріально-побутових умов Ради громади сіл Гаврилівка та Тарасівщини старостинського округу Бучанської міської ради Київської області від 05 липня 2019 року, який складено депутатами Тюрменко Я.М. та Довгань М.В., слідує, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 . Разом з нею проживав без реєстрації у громадянському шлюбі ОСОБА_3 , 1959 р.н. з 02 травня 2011 року по 10 квітня 2019 року (а.с.9).

Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області від 20 листопада 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки заявницею не надано документів, які підтверджували б наявності підстав для закликання до спадкування за законом (а.с.14).

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки.

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом ,так як вважає себе спадкоємцем четвертої черги, посилаючись нап перебування із спадкоємцем у фактичних шлюбних відносинах.

Проте, судом встановлено, що ОСОБА_3 з 10.01.1987 року по день смерті перебував у шлюбі з ОСОБА_9 .

Відповідно до діючого законодавства України одна і та ж особа не може одночасно перебувати у шлюбі з однією особою і у фактичних шлюбних відносинах з іншою особою.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 не входить до числа спадкоємців четвертої черги після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як на час його смерті він перебував в зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

За таких обставин, у суду відсутні підстави встановлення факту проживання позивачки і ОСОБА_3 однією сім"єю більше п"яти років.

.Вимога позивачки про визнання за нею права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 є похідною від вимоги про встановлення факту прорживання однією сім"єю, тому вона також задоволенню не підлягає..

На підставі ст. 3 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 12- 13, 76- 81, 259, 263-265, 352-354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - відмовити

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду безпосередньо або через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л. І. Лівочка