Справа № 2-3326/11
Провадження № 6/201/107/2021
УХВАЛА

06 квітня 2021 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Шумейко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: Жовтневий ВДВС ДМУЮ, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право власності недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: Жовтневий ВДВС ДМУЮ, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право власності недійсним.

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 11 лютого 2021 року надійшла заява ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у вказаній цивільній справі, посилаючись на те, що отримавши виконавчий лист, стягувач звернувся до відділу ДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-3326/2011 про вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 . 18 травня 2012 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Починаючи з дня відкриття виконавчого провадження, стягувач не отримував ніяких процесуальних документів і лише з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень йому стало відомо, що виконавче провадження було завершено без проведення жодної виконавчої дії. Не погодившись з такими діями посадових осіб Соборного відділу ДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області заявник звернувся до суду із скаргою, яку ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року було задоволено та скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Згідно з довідкою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за результатами перевірки матеріалів справи № 2-3326/11 не було встановлено наявності у справі постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та виконавчого листа.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд розглядає дане питання відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дійшов до таких висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду від 19 квітня 2011 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2011 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 і ОСОБА_4 відмовлено.

30 листопада 2011 року рішенням ВССУ рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2011 року та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2011 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про вселення скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог і вирішено вселити ОСОБА_1 до кв. АДРЕСА_1 , а в решті рішення від 19 квітня 2011 року та ухвала від 11 липня 2011 року залишені без змін (т. 11 а.с. 261-264).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1 16 травня 2012 року були отримані три виконавчі листи (том 1 довідковий лист до справи).

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Соборному ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області з 17 травня 2012 року перебувало виконавче провадження №32641608, яке було відкрито постановою від 18 травня 2012 року на підставі виконавчого листа №2-3326/2011 від 15 травня 2012 року про вселення ОСОБА_1 до кв. АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 8, 146).

Постановою державного виконавця Соборного ВДВС Ковтун Д.В. від 17 липня 2012 року виконавче провадження було закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення).

Заявником були оскаржені дії Жовтневого ВДВС ДМУЮ та державних виконавців Жовтневого ВДВС ДМЮУ.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року було визнано незаконними дії посадових осіб Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в частині закінчення виконавчого провадження №32641608 при примусовому виконанні рішення суду по цивільній справі № 2-3326/2011 про вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 . Скасувано постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ковтун Дмитра Володимировича про закінчення виконавчого провадження № 32641608 від 17 липня 2012 року з примусового виконання рішення суду по цивільній справі № 2-3326/2011 про вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1

Згідно з відповіддю Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року, наданої на запит ОСОБА_1 , за результатами перевірки матеріалів справи № 2-3326/11 не встановлено наявності у справі підтвердження отримання судом постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, крім того, в АСДС не зареєстровано вхідних документів поданих Жовтневим ВДВС в рамках справи № 2-3326/11 (т. 3 а.с.56 на звороті).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Разом із тим, необґрунтована відмова у видачі дублікату виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили (рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010).

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішення суду боржником не виконано, оригінал виконавчого документу втрачено не з вини стягувача .

З огляду на зазначене, видача дубліката втраченого виконавчого листа є необхідною для завершення судового провадження.

Відтак, заявник довів факт втрати оригіналу виконавчого листа, у зв`язку з чим повинен бути виданий його дублікат.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного і керуючись п. 17. 4 Перехідних положень ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: Жовтневий ВДВС ДМУЮ, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право власності недійсним задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа № 2-3325/11 про вселення ОСОБА_1 до кв. АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова