Справа № 188/281/21
Провадження № 2/188/257/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П. О.,

при секретарі судового засідання Хандрига Л.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в смт Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенську Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту родинного зв`язку та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач 1), ОСОБА_2 (далі позивач 2) та ОСОБА_3 (далі позивач 3) звернулися до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенську Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - третя особа) про встановлення факту родинного зв`язку між спадкодавцями, які є батьками позивачів - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його дружиною - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визнати за кожним з позивачів, як спадкоємцями за законом, право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі спадщину після смерті батьків прийняли шляхом подання заяв про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В., але нотаріус своєю постановою від 29.01.2020р. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок у зв`язку з не наданням позивачами оригіналу правовстановлюючого документа на це майно, оскільки батько позивачів за життя не звернувся до виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради для отримання свідоцтва про право власності. Крім того, нотаріус у вказаній постанові зазначила, що спадкоємці не надали доказів, що їх батьки (спадкодавці) перебували у шлюбі, оскільки у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №8 від 13.01.2021р. прізвище дружини після реєстрації шлюбу вказано ОСОБА_6 (її дошлюбне прізвище). Також нотаріус у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії роз`яснила позивачам про право на звернення до суду для визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинного зв`язку.

Таким чином, позивачі спадщину після смерті спадкодавця прийняли, але не можуть належно розпоряджатися цим майном у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та неможливості їх оформлення через органи нотаріату, тому посилаючись на норми ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 263-264 ЦПК України, просять прийняти рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги.

Ухвалою суду від 17 березня 2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 08 квітня 2021року.

Позивачі подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують та просять задовольнити.

Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, не заперечує проти задоволення позову, просив судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачами.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенську Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання представника не направила, у зв`язку з надмірною завантаженістю просила розглянути справу за його відсутності.

Статтею ст.200 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч.3).

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу (ч.4).

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до цих норм процесуального права у підготовчому засіданні ухвалив рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Вивчивши надані позивачами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.

Факт родинних відносин між спадкодавцями ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , як чоловіком та дружиною підтверджується копіями свідоцтв про смерть ОСОБА_7 , свідоцтв про народження позивачів, в яких прізвище їх матері вірно зазначено - ОСОБА_8 , довідкою голови Дмитрівської сільської ради про факт спільного проживання спадкодавців, а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №8 від 13.01.2021 р., в якому зазначено відомості про актовий запис про шлюб від 23.12.1953 року № 46, реєстрація актового запису про шлюб у Реєстрі здійснена 20.07.2011 року за № 6. Цей витяг містить відомості про чоловіка - ОСОБА_4 , дружина - ОСОБА_9 (прізвище дружини після реєстрації шлюбу вказано ОСОБА_6 - її дошлюбне прізвище).

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р., №5 суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Статтею 23 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що право на подання заяви про поновлення актового запису цивільного стану мають особи, зазначені в частині другій статті 22 цього Закону, якими є: особа, щодо якої складено актовий запис, один з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікун недієздатної особи; спадкоємці померлого; представник органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Як спадкоємець померлого, позивач 1 звернувся до третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенську Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з питання внесення змін до актового запису про шлюб щодо внесення правильного прізвища спадкодавця ОСОБА_7 , на що отримав безпідставну відмову у внесенні таких змін, у зв`язку з тим, що в Книзі обліку актових записів у графі «Відомості про дружину» її прізвище вказано ОСОБА_6 після реєстрації шлюбу.

На думку суду, у Книзі обліку актових записів у графі «Відомості про дружину» допущено помилку, оскільки у паспорті померлої матері позивачів, на підставі якого були видані свідоцтва про народження її дітей, свідоцтво про її смерть, її прізвище було зазначене ОСОБА_8 , що підтверджується цими свідоцтвами і це прізвище вона набула саме внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_4 .

Суд вважає доведеним позивачами факт родинного зв`язку як подружжя між спадкодавцями - батьками позивачів ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_5 .

Що стосується позовних вимог майнового характеру, то судом встановлено, що спірне спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, зазначеними у технічному паспорті БТІ, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Житловий будинок був збудований та належить на праві власності спадкодавцеві - батькові позивачів ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою КП Павлоградське МБТІ від 20.01.2021, за якою право власності на вказаний житловий будинок по АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Дмитрівської сільської ради від 24.04.1996р. за №27, але власник не звернувся для оформлення свідоцтва про право власності.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.02.2021 право власності на житловий будинок, земельні ділянки інші об`єкти нерухомого майна за вказаною адресою не зареєстровано.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер спадкодавець ОСОБА_4 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть від 09.10.2006р. серії НОМЕР_1 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкодавець заповіту не складав, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Миколаївської сільської ради від 09.11.2020р. за №845, витягом зі Спадкового реєстру (спадкові заповіти/договори) від 29.01.2021р. за №63363159, який сформовано на запит приватного нотаріуса Свириденко Л.В. у зв`язку із веденням спадкової справи.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 29.01.2021р. за №63363149 станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заведена.

Згідно з довідкою Дмитрівської сільської ради від 09.11.2020р. за №1887 ОСОБА_4 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом зі спадкодавцем на дату смерті була зареєстрована та постійно проживала його дружина - мати позивачів ОСОБА_7 , яка, відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається такою, що спадщину прийняла, але до органів нотаріату з питання заведення спадкової справи та оформлення свідоцтва про право на спадщину не зверталася.

Крім того, відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю (далі КпШС) України, який діяв на час придбання житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною

сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,

користування і розпорядження цим майном.

В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю

подружжя, їх частки визнаються рівними (ст.28 КпШС.

Таким чином, 1/2 частина житлового будинку належала матері позивачів як частка у спільному майні подружжя і не входила до спадщини ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивачів ОСОБА_7 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть від 15.08.2018р. серії НОМЕР_2 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який вона прийняла після смерті ОСОБА_4 , а також земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з довідкою Дмитрівської сільської ради від 20.11.2018р. за №2682 ОСОБА_7 на день смерті була зареєстрована та проживала сама.

Спадкодавець склала заповіт від 08.04.2008р., посвідчений секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради 08.04.2008р., та зареєстрований в реєстрі за № 89, згідно з яким належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2180 га заповіла позивачу 1. Вказаний заповіт позивач 1 подав 23.11.2018р. за вх.№577/02-14 приватному нотаріусу Свириденко Л.В. разом із заявою про відмову від спадщини за заповітом та заявою від 23.11.2018р. за вх.№578/02-14 про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_7 .

Позивачі 2 та 3 спадщину після смерті ОСОБА_7 також прийняли шляхом подання 23.11.2018р. до нотаріуса Свириденко Л.В. заяв про прийняття спадщини за законом.

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру від 14.03.2019р. за №55466758 станом на 14.03.2019р. після смерті ОСОБА_7 заведена спадкова справа №285-2018.

Крім позивачів, інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 , відсутні, що підтверджується листом приватного нотаріуса від 29 січня 2021р. за №15/02-31.

14.03.2021 позивач 1 отримав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №242, у спадковій справі №285-2018, згідно з яким кожен з позивачів успадкував по 1/3 частині земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Позивачі при зверненні до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В. отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок у зв`язку з не наданням ними оригіналу правовстановлюючого документа на це майно, оскільки батько позивачів за життя не звернувся до виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради за отриманням свідоцтва про право власності. Крім того, нотаріус у вказаній постанові зазначив, що спадкоємці не надали доказів, що їх батьки (спадкодавці) перебували у шлюбі, оскільки у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №8 від 13.01.2021р. прізвище дружини після реєстрації шлюбу вказано ОСОБА_6 (її дошлюбне прізвище).

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки позивач 1 відмовився від спадку за складеним матір`ю заповітом, спадкування відбувалося за законом.

Відповідно до ст.261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Родинний зв`язок між позивачами та спадкодавцями підтверджується

копіями свідоцтв про народження позивачів: серія НОМЕР_3 , серія НОМЕР_4 , серія НОМЕР_5 , виданих Дмитрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області, де батьками позивачів записані ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивачі спадщину після смерті матері прийняли шляхом подання заяв про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В., що підтверджується копіями їх заяв про прийняття спадщини за законом, листом приватного нотаріуса від 29.01.202р., постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2020р., та копією свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно з яким кожний з позивачів набув право власності на 1/3 частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Цивільне законодавство України не містить строку для отримання свідоцтва про право на спадщину у разі прийняття спадщини спадкоємцем.

Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Садибою згідно з статтею 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

ЦК України не містить визначення такого об`єкта права власності як домоволодіння.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004, набрав чинності 03.08.2004, в редакції від 04.07.2012, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд встановив, що право власності на вказаний житловий будинок по АДРЕСА_1 виникло у ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Дмитрівської сільської ради від 24.04.1996р. за №27, а ОСОБА_7 набула право власності на цей будинок: на 1/2 частину на підставі ст. ст. 22, 28 КпШС України внаслідок перебування на час його придбання в шлюбі з ОСОБА_4 , і на іншу половину в порядку спадкування за законом після його смерті.

Отже, позивачі спадщину після смерті матері прийняли, але не можуть належно розпоряджатися майном у вигляді житлового будинкуу зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та неможливості їх оформлення через органи нотаріату, тому позов підлягає задоволенню.

Вартість житлового будинку за висновком про його грошову оцінку складає 30 046,00 грн.

Із цієї вартості визначена ціна позову, виходячи із якої та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4, ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» позивачами був сплачений судовий збір пропорційно позовним вимогам окремими квитанціями, які додані до позову.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тому суд вважає за можливе клопотання позивачів задовольнити та залишити судові витрати на них.

На підставі викладеного, ст.ст. 22, 28 КпШС України, ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 352, 354, п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка розташована за адресою: 52744, вул. Першотравнева, 182, с. Миколаївка, Петропавлівський район, Дніпропетровська область, , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенську Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яка розташована за адресою: 52700, вул. Героїв України, 62, смт. Петропавлівка, Петропавлівський район, Дніпропетровська область про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт родинного зв`язку як подружжя між спадкодавцями чоловіком ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 як спадкоємцем за законом право власності на 1/3 частину житлової будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 як спадкоємцем за законом право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 як спадкоємцем за законом право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя П. О. Бурда