ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5483/21
провадження № 2-к/753/10/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф. вивчивши клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Центрального району міста Мінська Республіки Білорусь від 15.05.2020, скероване Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ), -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року з Центрального міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Центрального району міста Мінська Республіки Білорусь від 15.05.2020 з додатками. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів

До клопотання додано рішення суду Центрального району міста Мінська Республіки Білорусь від 15.05.2020 та довідку Центрального району міста Мінська про те, що рішення суду на території Білорусії не оскаржувалось, набрало законної сили 30.06.2020 та підлягає виконанню. Рішення суду Центрального району міста Мінська від 15.05.2020 на території Республіки Білорусь не виконувалось.

ОСОБА_2 був своєчасно, у встановленій формі повідомлений по час та місце судового засіданні та у відповідності норм Цивільного процесуального кодексу Республіки Білорусь. Вказані документи складені та подані на російській мові.

Відповідно п. 5.1 розділу 5 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 № 1092/5/54, рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Згідно п. 5.3 розділу 5 зазначеної Інструкції, іноземне клопотання розглядається судом України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ч. 1 ст. 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Стаття 54 Конвенції Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, передбачає, що клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень розглядаються судами договірної сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані.

Відповідно ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

У п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного-комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно ч. 1, 2, 3, ст. 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Суд за заявою особи, яка подає клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду такого клопотання, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала (ч. 4 ст. 466 ЦПК України).

Дослідивши подані до клопотання документи, суддя приходить до висновку про те, що до клопотання не долучено належний документ, який засвідчує, що сторона стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Таким документом є оригінал або засвідчена копія документу, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа (Постанова Пленуму Верховного суду України № 12 від 24.12.1999 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України»).

Як вбачається із матеріалів клопотання, скерованого Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ), останнє містить копії документів іноземною мовою, за відсутності офіційного перекладу доручення оформленого українською мовою.

Крім того матеріали клопотання не містять належних доказів про направлення постановленого рішення суду боржнику.

Відповідно ст. 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Правове регулювання порядку розгляду зазначеного клопотання здійснюється нормами Європейської конвенції про визнання та приведення до виконання рішень іноземних арбітражів від 10 червня 1958 року, багатосторонньої угоди «Про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності ратифікованою 19 грудня 1992 року та підписаною Україною 20 березня 1992 року, Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», ратифікованої 10 листопада 1994 року та підписаної Україною 22 січня 1995 року, а також нормативно-правовими актами України.

Відповідно ст. 53 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», клопотання про вирішення примусового виконання рішення подається в компетентний суд сторони, що домовляється, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано до суду, який виніс рішення у справі у першій інстанції. Цей суд направляє клопотання суду, компетентному винести рішення по клопотанню.

Також згідно п. 5.1 Розділу «Питання визнання і виконання іноземних судових рішень в Україні» Наказу Міністерства юстиції України від 27 червня 2008 року №1092/5/54 «Про затвердження Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень»(зареєстрованого в міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року за №573/15264), рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачене міжнародним договором країни або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

У п. 5.2 Інструкції вказано, що клопотання заінтересованої особи про визнання і виконання рішення іноземного суду чи іншого компетентного органу (іноземне клопотання) подається безпосередньо до суду України з урахуванням п. 5.3 Інструкції. Іноземне клопотання, якщо це передбачено міжнародним договором України, може бути подано до іноземного суду, який розглянув справу і ухвалив рішення у першій інстанції і який надсилає іноземне клопотання на розгляд компетентного суду України через Мінюст.

Відповідно п. 5.3 Інструкції, Іноземне клопотання розглядається судом України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходження боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом України за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Згідно п. 5.4 Інструкції, Мінюст, отримавши іноземне клопотання, відповідно до абзацу другого пункту 5.2 перевіряє наявність та чинність міжнародного договору України у відносинах із запитуючою державою, а також наявність документів, необхідних відповідно до міжнародного договору для визнання та виконання рішення іноземного суду в Україні.

Якщо клопотання відповідає міжнародному договору України, Мінюст через головне територіальне управління юстиції направляє іноземне клопотання до суду України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника чи його майна.

Окрім того, як убачається з відповіді Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», ОСОБА_2 , за адресою - АДРЕСА_1 , зареєстрованим не значиться. Проте, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з 17.12.2020 за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору суборенди №03.03.2020-2 від 03.03.2020 на 1 рік.

Враховуючи те, що заявником не додано до клопотання усі необхідні документи, передбачені ч. 2 ст. 466 ЦПК України, суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України підлягають залишенню без розгляду та поверненню заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 260, 353, 354, 462-466 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Центрального району міста Мінська Республіки Білорусь від 15.05.2020- залишити без розгляду та повернути заявнику.

Матеріали клопотання повернути на адресу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: