Справа № 490/2281/21
н/п 2/490/3034/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати до Центральний відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з усього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця, в межах виконавчого провадження №41510916. Свій позов мотивував, тим що 20.10.2011 року Центральним районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист № 2-2596/11 про стягнення з нього на користь держави в особі Фінансового управління Миколаївської міської ради 1176,00 грн.

За вказаним виконавчим листом Центральним відділом ДВС Миколаївського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 41510916.

17.06.2014 року в межах зазначеного виконавчого провадження була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження.

12.02.2015 року виконавче провадження було завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу.

Виконавче провадження в межах котрого було накладено арешт завершено та знищено за строками зберігання.

Посилаючись на викладене, позивач і просив про задоволення позову.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Черенкову Н.П.

Справу передано судді Черенковій Н.П. 31.03.2021 року .

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно п. 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Пункт 2 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначає, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

За приписами ч. 1 ст. 59 Закону "Про виконавче провадження" передбачено: особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Тобто мається на увазі особа, яка не є стороною виконавчого провадження саме вона має можливість звернутися до цивільного суду з позовною заявою про зняття арешту зі свого майна. У випадку ж, коли особа мала статус боржника у виконавчому провадженні, їй слід звертатись до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця в порядку, передбаченому розділом X Закону та відповідними розділами Цивільного процесуального кодексу або Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають рішеннями, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця пі час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Аналогічне положення міститься у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»: рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, для ОСОБА_1 , як сторони виконавчого провадження передбачений інший порядок оскарження дій державного виконавця щодо зняття арешту з майна, а саме звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїх постановах від 02.06.2020 р. у справі №201/10187/18, від 20.06.2018 р. у справі №210/1072/15-ц, а також у постанові Верховного Суду від 27.03.2020 року.

Наведені обставини, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, є підставою для відмови у прийнятті заяви.

Керуючись ст.ст.158, 186, 258-260,354, 447 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна відмовити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова