Ухвала

05 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 310/6183/19

провадження № 61-3617 ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Амельченко Микола Дем`янович, на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 жовтня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 27 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь борг у розмірі 302 673,48 грн, посилаючись на те, що 01 грудня 2016 року між сторонами укладено договір позики строком до 01 грудня 2017 року на суму 325 000,00 грн, яка не була повернута йому у повному обсязі.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 27 січня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

До Верховного Суду 04 березня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 жовтня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 27 січня 2021 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 362 244,39 грн.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Щодо строків касаційного оскарження

У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови складено 02 лютого 2021 року та отримано 03 березня 2021 року, що підтверджується відповідними доказами.

Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії постанови суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, вважаю за можливе його поновити.

Щодо форми і змісту касаційної скарги

Зі змісту касаційної скарги убачається, що заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, однак заявляючи вимоги про стягнення на свою користь боргу у розмірі 302 673,48 грнпросить стягнути з ОСОБА_2 іншу суму, ніж та, яка вказана у позові.

Таким чином, заявнику необхідно уточнити вимоги касаційної скарги та викласти їх відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 409 ЦПК України.

Щодо підстав касаційного оскарження

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, постанови Верховного Суду, оскаржує судові рішення з підстав, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені цією статтею, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). Такожнадіслати на адресу суду копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Щодо сплати судового збору

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

ОСОБА_1 у касаційній скарзі просить звільнити його від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю Iта II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю, однак доказів на підтвердження вказаних обставин не додав.

За таких обставин, відповідно до вимог частини четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати докази, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору або сплатити судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 жовтня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 27 січня 2021 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Амельченко Микола Дем`янович, на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 жовтня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 27 січня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 30 квітня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь