ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2709/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Каліушка Ф.А.;

при секретарі Постаноговій І.О.;

за участю:

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача ОСОБА_2 ;

відповідача ОСОБА_3 ;

представника відповідача ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з матір`ю -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач за первісним позовом) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3 , відповідач за первісним позовом) за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (далі по тексту - Служба у справах дітей та сім`ї, третя особа), в якій просив суд: визнати місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , син, дитина) разом з його батьком ОСОБА_1 за адресою їх місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Позовом мотивований наступними обставинами. З ОСОБА_3 він перебуває у шлюбі, від якого вони мають спільного сина ОСОБА_6 . Фактично в даний час вони припинили шлюбні відносити, та в них виник спір щодо подальшого місця проживання дитини. Він заробляє гроші на життя родини та сина, повністю займається вихованням та розвитком сина. Після народження сина ОСОБА_3 почала себе поводити незрозуміло, а інколи і агресивно по відношенню до сина - ігроманія в телефоні. Син проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 (там все підлаштовано для сина, та із перших днів це є звичним місцем його проживання), та знаходиться на його утриманні, має більшу прихильність до нього, він повністю займається його вихованням та організаційними питаннями. Він пропонував ОСОБА_3 вирішити спір у досудовому порядку: дитина з ним, а ОСОБА_3 безперешкодно бачиться з сином, або дитина з ОСОБА_3 він оплачує 50 % квартири та може безперешкодно бачити дитину - ОСОБА_3 відмовилась, сказала, що хоче забрати сина та переїхати в Росію. ОСОБА_3 не забезпечена власним житлом, винаймати квартиру не має бажання. ОСОБА_3 майже не приймає участі у житті дитини. Він проживає в квартирі в якій має частку разом з його батьками, які всіляко допомагають йому в вихованні та розвитку сина, а отже відокремлення дитини від батька, баби та діда буде суперечити інтересам малолітнього. Він має стабільний дохід, за останнім місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра на нарколога не перебуває. Він повністю забезпечує сина всім необхідним, займається його дозвіллям, купує продукти харчування, одяг, взуття та все, що потрібно для життєдіяльності дитини.

Ухвалою суду від 13.11.2020 відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, призначено справу в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання, та зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

У лютому 2021 року ОСОБА_3 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї, в якому просила суд - визнати місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його матір`ю - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Зустрічний позовом мотивований наступними обставинами. Сторони одружилися 01.08.2015, і з тих пір проживали разом з батьками ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , син народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та також проживав за тією ж адресою. Після народження дитини їхні взаємовідносини з ОСОБА_1 та його батьками піддалися значному стресу та значно погіршились. Вони не знаходили спільної мови у розумінні догляду за сином, вона завжди створювала всі необхідні і належні умови для життя сина, піклувалась та піклується про його здоров`я та життя. На час проживання дитини, вона працювала на посаді провідного фахівця по роботі з клієнтами в ТОВ «Міжнародний центр фінансово-економічного розвитку «Україна». З 09.08.2018 вона перебувала в декретній відпустці по догляду за дитиною. Після припинення спільного проживання, вона вимушена була припинити перебування у декретній відпустці з метою відновлення трудової діяльності та здійснювати пошук житлового приміщення для проживання. Не одразу вдалось знайти житло поруч із сином. 06.11.2020 вона уклала договір оренди житлової нерухомості, а саме однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , має всі необхідні умови для сина. З 21.01.2021 вона працює на посаді помічника голови ради патронатної служби виконавчого апарату Київської обласної ради, має стабільний заробіток та здатна забезпечити себе та свого сина, та уклала договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби. Вона здатна самостійно здійснювати виховання дитини, догляд за ним в домашніх умовах, забезпечити навчання в закладі дошкільної освіти, а також забезпечити навчання та розвиток поза закладом світи. Стверджує, що вона буде здійснювати всі заходи, необхідні для дотримання права на виховання дитини. Вона ніколи не ухилялася від виконання своїх обов`язків з виховання сина, ОСОБА_1 на власний розсуд було визначено розподіл графіку перебування сина, не зважаючи на її заперечення, ОСОБА_1 надає можливість перебування з сином лише на вихідні, вона не надавала згоду на подібний графік і завжди вимагала щоб син постійно проживав з нею. Так, 14.01.2021 вона прибула за адресою проживання ОСОБА_1 для того, щоб забрати сина, однак їй не відчинили двері, ОСОБА_1 не відповідач на дзвінки та взагалі проігнорував її вимогу, вона викликала поліцію. За наведених обставин вважає, що зустрічні вимоги підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 15.02.2021 прийнято зустрічний позов в одне провадження з первісним позовом, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, призначено справу в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання, та зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

У лютому 2021 року ОСОБА_3 подала відзив на первісну позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 , оскільки доказів того, що вона залежить від ігроманії в телефоні та не займається сином позивач за первісним позовом не надав, її батьки є громадянами Російської Федерації, проте вона не має наміру покинути Україну, а говорила про короткострокове відвідування батьків з сином, однак позивач за первісним позовом дозволу не надав. Позивачем за первісним позовом не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог в позові.

У березні 2021 року ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, в якому вказав, що ОСОБА_3 має громадянство Російської Федерації, тому в нього не було впевненості, що вона не забере дитину, вона безвідповідально ставилася до сина. ОСОБА_3 почала приймати участь у житті сина тільки після того як він подав позов до суду, її заробітної плати не виставить на повноцінне утримання сина, ОСОБА_3 провидить час з сином і у вихідні дні і в будній день (четвер, п`ятниця), та були випадки, що вона йому телефонувала на вихідних та просила забрати дитину; 14.01.2021 ще не пройшов час обсервації після повернення з Російської Федерації з ознаками хвороби, після того, як син був з нею, він повернувся хворий та з ознаками отруєння, і тоді він тільки одужав.

У березні 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені вимог ОСОБА_3 , мотивуючи тим, що заробітна плата ОСОБА_3 не дозволяє в повній мірі їй навіть покрити витрати щодо оренди житла, не кажучи вже про належне забезпечення малолітньої дитини усім необхідним, у неї немає жодних суспільних зв`язків, які б могли утримати її в Україні, тільки після того, як він подав позов про розірвання шлюбу та цей позов, вона демонстративно почала проявляти материнську турботу за дитиною, в тому числі й уклала договір страхування здоров`я. Саме він займався влаштування дитини до садочка та у разі необхідності лікуванням. Вона штучним чином вчинила ситуацію з викликом поліції.

У квітні 2021 року ОСОБА_3 подала відповідь на відзив в якому вказала, що у її довідці про заробітну плату не відображено всі її доходи, такі як премії; рівень її доходів вистачає для забезпечення власного життя на життя сина, а ОСОБА_1 не надано жодних доказів наявності доходів від трудової діяльності в 2020-2021 роках, а надано лише довідку за 2017 рік. До отримання громадянства України, в неї був паспорт громадянки Російської Федерації, а потім при перетині кордону вона використовувала закордонний паспорт громадянки України. Всі кошти які вона отримувала від своїх батьків та соціальні витрати вона витрачала на дитину, ОСОБА_1 раніше заперечував щодо договору страхування здоров`я дитини. Всі його заяви про стан її здоров`я, можливість зараження сина після повернення від батьків є домислами та не відповідають дійсності.

У червні 2021 року ОСОБА_1 подав клопотання про долучення додаткових доказів.

У червні 2021 року ОСОБА_3 подала пояснення та клопотання про долучення доказів, в яких додала докази, та вказала, що вона змінила місце роботи, договір оренди продовжено до 07.11.2020, її переведено на дистанційну роботу, вона займається лікуванням, розвиток та вихованням дитини. ОСОБА_1 не довів наявності самостійного доходу, склалася штучна ситуація через дії ОСОБА_1 , при якій син більше спілкується з батьком та його родиною, що може вплинути на сприйняття дитиною відношення до батьків.

Ухвалою суду від 24.06.2021 закрито підготовче провадження та справу призначеного до судового розгляду по суті.

У липні 2021 року від Служби у справах дітей та сім`ї надійшов висновок про визначення місця проживання дитини.

У жовтні 2021 року ОСОБА_3 подала пояснення та клопотання про долучення доказів, в яких вказала, що їй у користування від роботодавця передано трьохкімнатну квартиру до 01.07.2024 року, ОСОБА_1 самостійно змінив садок дитини, вона не згодна з висновком Служби у справах дітей, оскільки не взято до уваги всіх обставин.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник підтримали первісний позов та просили його задовольнити, а у зустрічному позові відмовити.

Відповідач за первісним позовом та її представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні первісного позову та підтримали зустрічний позов та просили його задовольнити.

Третя особа у судове засідання свого представника не направила, проте в матеріалах справи міститься від неї заява про розгляд справи без її участі.

Суд, заслухавши сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, допитавши свідків, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають до задоволення, а у зустрічному позові суд відмовляє з наступних підстав.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). Згідно із стст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2015 року та станом на день ухвалення рішення цей шлюб не розірвано, проте на розгляді в Дарницькому суді перебуває справа № 753/14449/20 про його розірвання.

Сторони проживають окремо.

В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_5 , який на день ухвалення рішення є малолітнім.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно положень ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що одним із основних батьківських обов`язків є обов`язок по належному вихованню дитини, прищеплення їй моральних цінностей, духовності, культури своєї нації. Саме батьки повинні навчити дитину формувати систему пріоритетів та ні в якому разі не дати їй спотворити існуюче світосприйняття. Батьки повинні виховувати особистість, яка б із повагою ставилася б до прав та свобод інших людей, любила б свою сім`ю та родину. Принципом Конвенції існує принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до вимог ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно стст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_6 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акта обстеження умов проживання від 16.04.2021, проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , житло складається з двох кімнат, квартира з усіма комунальними зручностями, санітарно-гігієнічний стан дотримано, квартира технічно обладнана, в одній кімнаті з батьком дитини облаштовано окреме спальне місце, шафа для речей, особисті речі дитини та іграшки для дитини, при обстежені дитина була присутня, активна, гралася. За цією адресою проживають, та мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_1 - батько, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_7 - ділусь, ОСОБА_8 - бабуся. Стосунки в сім`ї дружні, люблячі. Результат бесіди і ставлення членів сім`ї до рішення прийняти на виховання дитину: створено належні умови для проживання, розвитку, навчання, виховання та відпочину.

В судовому засіданні були допитані свідки:

-свідок ОСОБА_9 суду показала, що батько дитини приділяє більше уваги до сина, мати дитини була у декретній відпустці, проте з дитиною, завжди гуляв батько, мати дитини закривалась у ванній кімнаті з телефоном;

-свідок ОСОБА_10 суду показала, що вони сім`ями їздили на море, мати дитини завжди сиділа в телефоні, а батько дитини завжди з ним гуляв, іноді батько дитини казав, що їде на роботу з дитиною, коли вони були на морі прибиранням та готування їжі займалися всі разом, на морі мати дитини за ним не дивилась;

-свідок ОСОБА_11 суду показав, що батько дитини завжди приділяв увагу дитині, мати дитини також приділяла увагу дитині, проте була захоплена грою в телефоні, коли вона знадилась з батьком дитини, мати дитини телефонувала та просила його приїхати щоб змінити памперси дитині, оскільки вона не могла.

Відповідно до висновку від 30.06.2021 № 101-4489/02 Служби у справах дітей в м. Києві державної адміністрації, вони вважають, що за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком, а не з матір`ю.

У висновку також вказано, що батьки мають самостійний дохід, піклуються про стан здоров`я дитини, можуть забезпечити її усім необхідним у повному обсязі.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з батьком, дідусем та бабусею; має електронний поліс добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби; весела, активна дитина, привітний охайний; перебуває під наглядом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дарницького району м. Києва», психомоторний розвиток дитини відповідає віку; відвідує дошкільний навчальний садок, пізнавальний розвиток відповідає віку, емоційний стан задовільний; займається в дитячому центрі розвитку Футбік.

Батько дитини - ОСОБА_1 , громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за колишнім місцем роботи характеризується позитивно з людських та професійних якостях, Фізична особа підприємець, 12.10.2021 в судовому засіданні суду пояснив, що його дохід є нефіксованим, оскільки він працює сам на себе, в середньому в місяць заробляє 18-20 тисяч гривень, а відповідно до довідки з ГУ ДПС у м. Києві за період з 01.03.2020 по 31.08.2020 загальна сума доходу становить 224 000, 00 грн., психічно здоровий, наркологічних захворювань немає, займається лікуванням дитини, влаштовував його в садок, займається розвитком дитини.

Тобто, аргументи відповідача за зустрічним позовом щодо того, що позивач за первісним позовом немає самостійного доходу, спростовуються матеріалами справи.

Мати дитини - ОСОБА_3 , громадянка України, мала громадянство Російської Федерації, проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 01.08.2021 на підставі договору позички № 20210801/2 укладеним з роботодавцем, на умовах безоплатного користування частиною житлової площі (кімната) в трикімнатній квартирі АДРЕСА_4 на строк до 30.06.2024, із зобов`язанням сплачувати комунальні та іншу послуги, та позичкодавець може достроково розірвати договір за цією адресою; відповідно до акта обстеження умов проживання від 30.08.2021 наявні всі умови для дитини, працює інженером 1 категорії в ДП Укрдіпродор та за червень - липень 2021 року отримала заробітну плату у розмірі 30 368,70 грн., працює дистанційно, з колишніх місць роботи характеризується позитивно, була відзначена подякою.

ОСОБА_3 не має стабільного місця проживання, з показів свідків встановлено, що під час спільного проживання сторін, вона приймала меншу участь у вихованні дитини чим батько дитини, проте наразі ситуація почала вирівнюватись, вона почала проводи час з дитиною у вихідні дні та один раз в будній день, займається його лікуванням та розвагами.

Як встановлено судом, позивач за первісним позовом не чинить перешкод у спілкуванні матері дитини з дитиною, а звернення до поліції, на яке посилається ОСОБА_3 , цього не підтверджує.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» конкретизує, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З досліджених письмових доказів судом встановлено, що більш стабільні та звичні матеріально-побутові умови та рівень комфорту для дитини може забезпечити батько дитини.

Позивач та відповідач не мають мети не виконувати свої батьківські обов`язки, піклуються про дитину та її майбутнє. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач за первісним позовом не чинить перешкоди та не має наміру чинити перешкоди відповідачу за первісним позовом у спілкуванні з дитиною. Також судом встановлено, що компроміс з питань графіку спілкування з дитиною не досягнутий, з причин не бажання відповідача за первісним позовом приймати ту обставину, що дитина проживає з батьком.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року в справі № 364/1139/19 (провадження № 61-11271св20) вказано, що: «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина перша статті 81 ЦПК України).

В контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, враховуючи малий вік дитини, проживання ОСОБА_6 на протязі більшого періоду свого життя з батьком та від народження за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає, що дитина має проживати разом з батьком, встановивши, що для забезпечення інтересів дитини, для забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі буде саме визначення місця проживання дитини з батьком, врахувавши також висновок органу опіки та піклування. Тому, суд зробив висновок про задоволення позову про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, та відмовляє у зустрічному позові про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю.

На час ухвалення рішення судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю, що приведе до зміни місця проживання дитини, буде мати більш позитивний вплив на дитину, ніж залишення її проживати разом збатьком, у звичному для неї середовищі.

Суд зазначає при цьому, що визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого його батьківських прав у вихованні, утриманні та спілкуванні з дитиною.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 840,80 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись стст. 1-13, 17, 18, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн.

У задоволенні зустрічного позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.