н/п 2/490/1758/2021 Справа № 490/5955/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого

судді - Черенкової Н.П.

при секретарі - Баришніковій І.М.,

розглянув у судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки,-

В С Т А Н О В И В:

1.Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2019 року з відповідача на його користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, починаючи з 09.04.2019 року та до досягнення дитиною повноліття, та на виконання рішення суду виданий виконавчий лист

Вказував, що відповідач умисно не виконує рішення суду та за період з 09.04.2019 року по 01.09.2020 року наявна заборгованість у розмірі 30150,81 грн. За такого, на думку позивача, має сплатити неустойку, яка за його підрахунками складає 81 263,80 грн.

2. Хід справи та процесуальні дії суду.

Протоколом автоматизованого розподілу справи від 21.09.2020 року справу передано судді Черенковій Н.П., яка отримана 08.10.2020 року.

Після виконання приписів ст.ст.27,187 ЦПК України, ухвалою від 23.10.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання

06.01.2021 року відповідач надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, так як знаходиться з грудною дитиною, позов не визнала.

Ухвалою від 02.04.2021 року закрито підготовче засідання.

Сторони до судового засідання не з`явились, просили про розгляд справи у їх відсутність.

Позивач позов підтримав у повному обсязі, відповідач позовні вимоги не визнала.

Судом постановлено про розгляд прави у відсутності сторін, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України.

3. Обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились у шлюбних відносинах, від яких мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.03.2019 року визначено місце проживання ОСОБА_3 , 2913 року народження з батьком - ОСОБА_1 , а також постановлено про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , 1994 року народження на користь ОСОБА_1 , 1984 року народження аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

18.06.2019 року виданий виконавчий лист на виконання судового рішення.

На примусовому виконанні у Єланецькому районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

За повідомленням Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з примусового виконання рішень у Миколаївській області від 03.12.2020 року за номером 22-582-11/03.1-08, під час здійснення виконавчого провадження встановлено, що транспортні засоби за боржником не зареєстровані. За даними Пенсійного Фонду, боржник на обліку не перебуває, останнє місце роботи не знайдено. За інформацією Державної фіскальної служби розрахункові рахунки за боржником не зареєстровані. За даними державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація про наявність майна відсутня. Відомостей про перетинання кордону України немає.

14.04.2020 року державним виконавцем відділу ДВС винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, вогнепальною зброєю.

Крім того, 30.04.2020 року винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 4200,66 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду.

11.09.2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та коштів боржника .

Згідно акту державного виконавця від 17.09.2020 року, за адресою с. Велика Солона, Єланецького району Миколаївської області, майно боржника, на яке можливо звернути стягнення - відсутнє.

23.11.2020 року складено протокол за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та направлено до Єланецького районного суду Миколаївської області.

За розрахунком державного виконавця заборгованість зі сплати аліментів складає 30 150,81 грн. за період з квітня 2019 року по 01.09.2020 року.

Позивачем зроблений розрахунок пені, виходячи саме із цієї довідки на загальну суму 81 263,80 грн.

4.Позиція Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Отже, відповідач зобов`язана сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Судом встановлено, що з вини відповідача, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, виникла заборгованість по сплаті аліментів, тому дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені, передбаченої статтею 196 СК України.

Однак при проведенні розрахунку суд виходить із загальної суми заборгованості по сплаті аліментів, яка складає станом на момент звернення до суду 30 150 грн. (за період з квітня 2019 року по 01.09.2020 року), а за такого, враховуючи приписи ст. 196 СК України , та висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц, приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягненні неустойки у розмірі 30 150,81 грн.

Рішення суду базується на тих доказах, які досліджені у судовому засіданні.

За такого, відповідач не спростувала відсутності своєї вини щодо несплати аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavinandothers v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Керуючись статтями 196 СК України, ст.ст.4, 12, 77, 81, 141, 259, 265, 268, 273,280 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2019 року по 01.09.2020 року у сумі 30 150,81 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду

Повний текст рішення виготовлений 02 квітня 2021 року.

Суддя : Черенкова Н.П.