СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/2509/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гаєвської Н.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві усну заяву представника позивача ОСОБА_2 про відвід головуючому судді Ул`яновській О.В. по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2020 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2020 позовну заяву залишено без руху (а.с. 33).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2020 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с. 49).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.12.2020 відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання (а.с. 76).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.02.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 80).

У судовому засіданні представником позивача заявлено головуючому судді Ул`яновській О.В. усний відвід, який мотивовано тим, що суддею не задоволено клопотання про приєднання доказів, а тому у неї виникають сумніви щодо упередженості судді.

Позивач у судовому засіданні зазначену заяву про відвід підтримала.

Вивчивши заяву та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

За вказаних обставин, перевіривши наведені представником позивача підстави для відводу головуючого у справі, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, адже незгода сторони з процесуальними рішеннями та діями судді не може бути підставою для відводу.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 36, 40 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні усної заяви представника позивача ОСОБА_2 про відвід головуючому судді Ул`яновській О.В. по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Ул`яновська