Справа № 357/7393/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Бондаренко О. В., при секретарі Вангородській О.С., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Білоцерківський квартирно-експлуатаційний відділ МО України, про поновлення на квартирному обліку, -

В С Т А Н О В И В :
30.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що він 01.08.1985 року був призваний на військову службу Білоцерківським ОРВК Київської області та весь час по день звільнення у 2005 році проходив службу в збройних силах. Так, згідно його послужного списку в період часу з 07.10.1992 року він проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого техніка (територіально військова частина НОМЕР_2 знаходилася у м. Узин Білоцерківського району Київської області). В подальшому з 17.02.1995 року по 27.09.2005 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 на різних посадах (територіально військова частина НОМЕР_3 знаходилася в м. Біла Церква Київської області). Звільнений наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 27.09.2005 року №397 з військової частини НОМЕР_3 з військової служби у запас за пунктом 67, підпунктом «В» ( у зв`язку з скороченням штатів). Проходячи службу у військовій частині НОМЕР_2 м. Узин Білоцерківського району Київської області, він був поставлений на квартирний облік з 12.01.1993 року. Після переведення по службі до військової частини НОМЕР_3 його, згідно витягу з протоколу №7 засідання житлової комісії від 27.11.1995 року, було знову поставлено на квартирний облік військовослужбовців в/ч НОМЕР_4 з 03.03.1995 року, проте постановка на квартирний облік з 12.01.1993 року не була скасована чи відмінена. В кінці 2019 року він дізнався від працівників житлової комісії військової частини про те, що він перебуває на обліку все таки з березня 1995 року, а не з 12.01.1993 року, тобто з першої постановки на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_2 м. Узин Білоцерківського району Київської області. Згідно відповіді на запит командира військової частини НОМЕР_1 , Акти прийому-передачі документів житлової комісії від військової частини НОМЕР_2 м. Узин до військової частини НОМЕР_3 відсутні. Акти прийому-передачі документів житлової комісії військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_1 були передані. Його справа також була передана від військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_1 .Таким чином, він вважає, що повинен рахуватися на квартирному обліку з 12.01.1993 року, тобто з часу першої постановки його на квартирний облік, а не з березня 1995 року. Він вважає, що його постановлено на квартирний облік з березня 1995 року, а не з січня 1993 року фактично внаслідок втрати даних при передачі правонаступнику після розформування військової частини НОМЕР_2 . Враховуючи, що житлові умови його не поліпшилися, потреба у поліпшенні житлових умов не відпала, тому він має бути поновлений на квартирному обліку осіб, які першочергово потребують поліпшення житлових умов, зі збереженням часу перебування на обліку, а саме з 12.01.1993 року, як зазначено в довідці №227 від 15.05.1995 року за підписом начальника та голови житлової комісії військової частини НОМЕР_2 . Згідно п.2 наказу Міністерства оборони України №20 від 03.02.1995 року «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України від 23.12.1992 року» при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб,

що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше ніж з дня набрання чинності цим наказом. Згідно вимог пунктів, 10,11 визначеного Положенням, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Військовослужбовці, зараховані на квартирний облік, заносяться до книги обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень (додаток N 1 до цього Положення). Книга повинна бути пронумерована, прошнурована, скріплена печаткою військової частини та підписана секретарем житлової комісії. Книга зберігається як документ особливої ваги. Військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. На засіданні комісії має право бути присутнім військовослужбовець, відносно якого вирішується питання прийняття

на квартирний облік. В рішенні вказується дата прийняття на облік, склад сім`ї, підстави для прийняття на облік, вид черги надання житлових приміщень (загальна черга, в першу чергу), а у випадку відмови в прийнятті на облік - підстави відмови з посиланням на відповідну норму житлового законодавства. Датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесене рішення житловою комісією військової частини про

прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення. Військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі на вищу, рівнозначну посаду, а також з вищих посад на нижчі за підставами, передбаченими підпунктами "а", "б" та "д" пункту 36 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу та підпунктами "а" та "б" пункту 27 Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами (затверджені Указом Президента України від 13 травня 1993 року N 174/93), пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень. Перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, підтверджується довідкою, виданою відповідною КЕЧ району та командиром військової частини (додаток N 2 до цього Положення). Тобто, в даній ситуації він перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 та на підтвердження свого перебування на квартирному обліку отримав довідку за підписом начальника військової частини та голови житлової комісії. Тому при переміщенні по службі він мав бути прийнятий на квартирний облік за новим місцем роботи разом з членами своєї сім`ї із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку.

05.08.2020 року судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

26.08.2020 року представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 подав відзив на позов, у якому зазначив, що позивач стверджує, що він перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 з 12.01.1993р., але ні облікову справу, ні рапорту (заяви), ні рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 про взяття позивача на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_2 позивач до суду не надав. Позивач при постановці на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_3 у своєму рапорті, підписаному дружиною позивача не зазначає, що він перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 з 12.01.1993 р. згідно довідки №227 від 15 травня 1995р., а просить поставити його на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_3 . Житлова комісія військової частини НОМЕР_3 своїм рішенням від 27 листопада 1995 року, протокол №7, бере на квартирний облік позивача складом сім`ї 4 чоловіка з 03.03.1995 року. Позивач не просить суд визнати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_3 від 27 листопада 1995 року протокол №7 незаконним, бо рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_3 прийнято на підставі його заяви та документів позивача. Позивачем не надано жодного доказу до суду про те, що він звертався протягом 24 років до житлових комісій військових частин про розгляд питання щодо перенесення його черги з 03.03.1995 року на 12.01.1993 року. Згідно вимог пунктів 10, 11 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.95 N 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України». Положення було чинне з 03.02.1995 р. по 06.10.2006 р. під час постановки позивача на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_3 . Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Військовослужбовці, зараховані на квартирний облік, заносяться до книги обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень (додаток N 1 до цього Положення). Книга повинна бути пронумерована, прошнурована, скріплена печаткою військової частини та підписана секретарем житлової комісії. Книга зберігається як документ особливої ваги. Військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. На засіданні комісії має право бути присутнім військовослужбовець, відносно якого вирішується питання прийняття на квартирний облік. В рішенні вказується дата прийняття на облік, склад сім`ї, підстави для прийняття на облік, вид черги надання житлових приміщень (загальна черга, в першу чергу), а у випадку відмови в прийнятті на облік - підстави відмови з посиланням на відповідну норму житлового законодавства. Датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесене рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення. Військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі на вищу, рівнозначну посаду, а також з вищих посад на нижчі за підставами, передбаченими підпунктами "а","б" та "д" пункту 36 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу та підпунктами "а" та "б" пункту 27 Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами (затверджені Указом Президента України від 13 травня 1993 року N174/93), пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень. Перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, підтверджується довідкою, виданою відповідною КЕЧ району та командиром військової частини(додаток N 2 до цього Положення). Пунктом 11, Положення визначено якщо позивач перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 він повинен був на підтвердження свого перебування на квартирному обліку отримати довідку видану відповідною КЕЧ та підписану начальником КЕЧ та командиром військової частини. Чому позивач вище зазначену довідку не отримав у КЕЧ відповідачу не відомо. Вище зазначену довідку, про те що позивач перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 підписану начальником КЕЧ та командиром військової частини позивач до суду не надав. Позивач посилається на довідку №227 від 15 травня 1995р. видану командиром військової частини НОМЕР_2 , про те що він перебував на квартирному обліку з 12.01.1993р. яка не передбачена Положенням. Військова частина НОМЕР_1 , як правонаступник військової частини НОМЕР_5 є правонаступником житлових справ військової частини НОМЕР_3 . Згідно Акту прийому-передачі документів житлової комісії військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_5 від 10.11.2007 №86 Книга протоколів засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 не передавалась, а тому жодної інформації чи перебував позивач на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 надати відповідачем не можливо. Згідно вимог пунктів 10 Положення Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Згідно листа начальника КЕВ м. Біла Церква від 03 травня 2020 р. №574 підполковника ОСОБА_3 облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов Узинського гарнізону вівся у КЕВ м. Біла Церква. В ході перевірки, по адвокатському запиту, облікової справи капітана запасу ОСОБА_1 встановлено, що у період проходження ним військової служби з 07.10.1992 року по 17.02.1995 року відповідно до книги «Список военнослужащих, рабочих и служащих Советской Армии и Военно-Морского Флота, нуждающихся в улучшении жилищнь їх условиях по Узинському гарнизону за 1989-1997 год", яка велась в КЕВ м. Біла Церква запис про перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку в Узинському гарнізоні відсутній. Позивач стверджує, що він в кінці 2019 р. дізнався про те, що перебуває на квартирному обліку з березня 1995 року, однак це не відповідає дійсності. Згідно вимог пункту 21 Правил Списки громадян, взятих на квартирний облік, та окремі списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, вивішуються для загального відома у військових частинах. Крім того за рапортами позивача двічі вносилися зміни до облікової справи у зв`язку зі смертю сина, а потім дружини. Тому просив відмовити у задоволенні позову.

22.10.2020 року представник позивача, адвокат Залінський Богдан Сергійович, подав заяву про збільшення предмету спору, в якій просив у судовому порядку: визнати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_3 м. Біла Церква, оформлене протоколом № 7 від 27.11.1995 року, про постановку на квартирний облік старшого лейтенанта ОСОБА_4 складом сім`ї чотири чоловіка з 03.03.1995 року, недійсним, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , поновити капітана запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартирному обліку з 12.01.1993 року та стягнути з відповідача на його користь судові витрати в розмірі 1681,60 грн.

03.12.2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач - ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та просив визнати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_3 м. Біла Церква, оформлене протоколом № 7 від 27.11.1995 року, про постановку на квартирний облік старшого лейтенанта ОСОБА_4 складом сім`ї чотири чоловіка з 03.03.1995 року, недійсним, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , поновити капітана запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартирному обліку з 12.01.1993 року та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Представник відповідача, адвокат Заліський Богдан Сергійович, у судовому засіданні позов підтримав та просив вимоги задовольнити.

Представник відповідача, за довіреністю у справі - ОСОБА_2 , у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа - Квартирно-експлуатаційний відділ у судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши учасників справи, показання свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що за Наказом командира військової частини НОМЕР_3 №210 від 04.11.2005 року капітана ОСОБА_1 старшого інженера озброєння здавшого справи та посаду, звільненого наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 27.09.2005 року №397 з військової служби у запас за пунктом 67, підпунктом «В» (у зв`язку з скороченням штатів) Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, з правом носіння військової форми одягу, з 04.11.2005 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Білоцерківського ОМВК Київської області. Постійне або службове житло не отримував (а.с.24 на звороті, 12), що також підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_6 (а.с.13).

05.12.1995 року ОСОБА_1 подав командиру військової частини НОМЕР_3 рапорт, згідно якого просив поставити його на квартирний облік у військовій частині у складі сім`ї, а саме дружини ОСОБА_8 , 1967 року народження, сина ОСОБА_9 , 1989 року народження, дочки ОСОБА_10 , 1995 року народження. Даний рапорт, також підписала дружина ОСОБА_1 , яка дала згоду перебувати на квартирному обліку в одній черзі із чоловіком.

З Витягу з протоколу №7 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_3 від 27.11.1995 року (а.с.23) вбачається, що житловою комісією військової частини НОМЕР_3 розглянувши рапорт старшого лейтенанта ОСОБА_1 , вирішено старшого лейтенанта ОСОБА_1 складом сім`ї чотири чоловіки, а саме дружини ОСОБА_8 , 1967 року народження, сина ОСОБА_9 , 1989 року народження, дочки ОСОБА_10 , 1995 року народження, поставити на квартирний облік військовослужбовців в/ч НОМЕР_3 з 03.03.1995 року.

З Витягу Протоколу №27 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 від 30.08.2005 року (а.с.24), вбачається, що житловою комісією військової частини НОМЕР_3 , розглянувши рапорт старшого лейтенанта ОСОБА_1 , постановлено зарахувати в списки позачерговиків, для позачергового отримання житла в зв`язку із скороченням штатів, капітана ОСОБА_1 складом сім`ї чотири особи після звільнення з лав ЗС України.

Як вбачається з Акту №86 прийому-передачі документів житлової комісії військової частини НОМЕР_3 (а.с.28), відповідно до наказу начальника Білоцерківського гарнізону від 28.12.2006 №41 комісія, призначена наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 10.04.2007 №58 та члени житлової комісії військової частини НОМЕР_5 , та начальник житлової групи Білоцерківського КЕВ пр. ЗСУ ОСОБА_11 склали акт на предмет прийому та передачі підполковником ОСОБА_12 від майора ОСОБА_13 документів житлової комісії військової частини НОМЕР_3 .

Даний факт підтверджується списком облікових справ військовослужбовців в/ч НОМЕР_3 , що перебувають на квартирному обліку передаються на облік до військової частини НОМЕР_5 (а.с.29-30 на звороті).

17.05.2010 року ОСОБА_1 подав командиру військової частини НОМЕР_5 заяву (а.с.27 на звороті), згідно якого просив внести зміни в його облікові дані про перебування на квартирному обліку в зв`язку зі смертю його сина.

Як вбачається з Витягу з Протоколу №9 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_5 від 28.05.2010 року (а.с.26) житлова комісія військової частини НОМЕР_5 розглянувши заяву капітана запасу ОСОБА_1 , вирішили внести зміни в облікову справу капітана ОСОБА_1 та залишили в списках військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_5 складом сім`ї три особи з 03.03.1995 року та в списках осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень з 30.08.2005 року.

З довідки про перевірку житлових умов від 09.01.2013 року (а.с.27 на звороті), вбачається, що комісія у складі: підполковника ОСОБА_12 , підполковника ОСОБА_14 , майора ОСОБА_15 , майора ОСОБА_16 , майора ОСОБА_17 , перевірила житлові умови проживання військовослужбовця капітана запасу ОСОБА_1 , що мешкає в АДРЕСА_1 . Склад сім`ї три чоловіка, які мешкають в одній кімнаті. Висновок комісії: потребує поліпшення житлових умов у складі сім`ї три чоловіка.

16.01.2017 року ОСОБА_1 подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт (а.с.22 на звороті), згідно якого просив внести зміни в його облікові дані про перебування на квартирному обліку в зв`язку зі смертю його дружини. На квартирному обліку перебуває з 03.03.1995 року.

Як вбачається з Витягу з Протоколу №113 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2017 року (а.с.22), житлова комісія військової частини НОМЕР_1 розглянувши рапорт капітана запасу ОСОБА_1 , вирішила внести зміни в облікову справу капітана ОСОБА_1 стосовно складу сім`ї у зв`язку зі смертю його дружини ОСОБА_8 , та залишили на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 складом сім`ї дві особи.

З довідки про перевірку житлових умов від 14.01.2020 року (а.с.21), вбачається, що комісія у складі: підполковника ОСОБА_18 , капітана ОСОБА_19 , капітана ОСОБА_20 , капітана ОСОБА_21 , капітана ОСОБА_22 , старшого прапорщика ОСОБА_23 , прапорщика ОСОБА_24 , перевірила житлові умови проживання військовослужбовця капітана запасу ОСОБА_1 , що мешкає в АДРЕСА_1 . Склад сім`ї дві особи, які мешкають в одній кімнаті. Висновок комісії: потребує поліпшення житлових умов у складі сім`ї дві особи.

Позивач просить визнати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_3 м. Біла Церква, оформлене протоколом № 7 від 27.11.1995 року, про постановку на квартирний облік старшого лейтенанта ОСОБА_4 складом сім`ї чотири чоловіка з 03.03.1995 року, недійсним та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , поновити капітана запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартирному обліку з 12.01.1993 року.

Зазначаючи, що при постановці його на квартирний облік 03.03.1995 року не було враховано, що він з проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 з 01.10.1992 року по 21.04.1995 року і перебував на квартирному обліку з 12.01.1993 року, що підтверджується довідкою №227 від 15.05.1995 року (а.с.14).

В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року за № 1-рп/99 зазначено, зокрема, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У статті 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг та житло.

Згідно зі ст. 12 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства, якщо вони не займали жилих приміщень за місцем проходження служби.

Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування -у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно статті 39 Житлового кодексу Української РСР, громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті; за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи,організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу. Рішення про взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Згідно з частинами першою, четвертою статтею 43 ЖК Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Згідно вимог пункту 18 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затверджених Постановою Ради Міністрів Українською РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», заява про взяття на квартирний облік подається відповідно за місцем їх роботи. Заява підписується членами сім`ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік.

Згідно вимог пункту 20 Правил громадяни беруться на квартирний облік: за місцем проживання - рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів;за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу.

Рішення щодо взяття на квартирний облік повинно бути винесене у місячний строк з дня подання громадянином необхідних документів.

Згідно вимог пункту 21 Правил У рішенні виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів або у спільному рішенні адміністрації підприємства, установи,організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і профспілкового комітету, які розглядали заяви громадян, вказуються дата взяття на облік, склад сім`ї, підстава для взяття на облік, вид черговості надання жилих приміщень (загальна черга, в першу чергу), а при відмові у взятті на облік - підстава відмови.

Рішення про взяття громадян на квартирний облік за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація.

Про прийняте рішення виконавчий комітет місцевої Ради, адміністрація підприємства, установи, організації направляють заявникові письмову відповідь з повідомленням відповідно дати взяття на облік, виду і номера черги або підстави відмови у задоволенні заяви.

Згідно вимог пункту 23 Правил, громадяни, взяті на квартирний облік, вносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень (додаток N 4).

З числа вказаних громадян складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (додаток N 5).

Списки громадян, взятих на квартирний облік, та окремі списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, вивішуються для загального відома.

Згідно вимог пункту 24 Правил, на кожного громадянина (сім`ю), взятого на квартирний облік, заводиться облікова справа,У якій містяться необхідні документи. Обліковій справі дається номер, відповідний номеру у книзі обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилого приміщення.

Облікові справи зберігаються за місцем квартирного обліку громадян, а після надання їм жилих приміщень - у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, який видав ордер на вселення.

Згідно пункту 25 Правил Виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи,організації щороку в період з 1 жовтня по 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету, провадяться після прийняття рішень цими органами. Про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення.

Судом встановлено, позивач при постановці на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_3 у своєму рапорті, підписаному ним та його дружиною не зазначає, що він перебував на квартирному обліку у військовій частині 06679 з 12.01.1993 року.

П. 10, п. 11 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.95 N 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», яке було чинне з 03.02.1995 року по 06.10.2006 року при постановці позивача на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_3 , були визначені наступні вимоги.

Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Військовослужбовці, зараховані на квартирний облік, заносяться до книги обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень (додаток N 1 до цього Положення).

Книга повинна бути пронумерована, прошнурована, скріплена печаткою військової частини та підписана секретарем житлової комісії. Книга зберігається як документ особливої ваги.

Військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини.

На засіданні комісії має право бути присутнім військовослужбовець, відносно якого вирішується питання прийняття на квартирний облік.

В рішенні вказується дата прийняття на облік, склад сім`ї, підстави для прийняття на облік, вид черги надання житлових приміщень (загальна черга, в першу чергу), а у випадку відмови в прийнятті на облік - підстави відмови з посиланням на відповідну норму житлового законодавства.

Датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесене рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення.

Військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі на вищу, рівнозначну посаду, а також з вищих посад на нижчі за підставами, передбаченими підпунктами "а","б" та "д" пункту 36 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу та підпунктами "а" та "б" пункту 27 Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами (затверджені Указом Президента України від 13 травня 1993 року N174/93), пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень.

Перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, підтверджується довідкою, виданою відповідною КЕЧ району та командиром військової частини (додаток N 2 до цього Положення).

Таким чином, згідно вказаних вимог Положення, на підтвердження перебування на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 позивач мав отримати довідку видану відповідною КЕЧ та підписану начальником КЕЧ і командиром військової частини.

Разом з тим, вище зазначену довідку, про те що він, ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 підписану начальником КЕЧ та командиром військової частини позивачем не надано, а довідка №227 від 15 травня 1995 року, що видана командиром військової частини НОМЕР_2 , про те що він, ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку з 12.01.1993 року не передбачена Положенням.

Судом встановлено, що військова частина НОМЕР_1 , як правонаступник військової частини НОМЕР_5 є правонаступником житлових справ військової частини НОМЕР_3 .

Згідно Акту прийому-передачі документів житлової комісії військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_5 від 10.11.2007 № 86 Книга протоколів засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 не передавалась, а тому жодної інформації чи перебував позивач на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 з 12.01.1993 року, підтвердженої належними та допустимими доказами до суду не надано.

З листа начальника КЕВ м. Біла Церква від 03 травня 2020 року №574 підполковника ОСОБА_25 (а.с.54) вбачається, що в ході перевірки по адвокатському запиту, щодо облікової справи капітана запасу ОСОБА_1 , встановлено, що у період проходження військової служби ОСОБА_1 з 07.10.1992 року по 17.02.1995 року відповідно до книги «Список военнослужащих, рабочих и служащих Советской Армии и Военно-Морского Флота, нуждающихся в улучшении жилищних условиях по Узинському гарнизону за 1989-1997 г.", яка велась в КЕВ м. Біла Церква запис про перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку в Узинському гарнізоні відсутній. Відповідно до наказів МО України №220 від 23.12.1992 року та №20 від 03.02.1995 року, які діяли на той час, військовослужбовцями при переміщенні із гарнізону (у випадку громадянина ОСОБА_1 із Узинського гарнізону до Білоцерківського гарнізону) КЕВ надавались довідки про перебування на квартирному обліку та забезпечення житловою площею; відповідно до «Журналу обліку видачі довідок про передачу житлової площі по Білоцерківській КЕЧ району» за 1995-2002 роки довідка ОСОБА_1 не видавалася. Керуючись наказом МОУ №20 від 03.02.1995 року, який діяв на той час пунктом 11 датою постановки на квартирний облік вважається день коли було винесене рішення житлової комісії військової частини про прийняття на квартирний облік; в обліковій справі ОСОБА_1 міститься витяг із протоколу про зарахування на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_3 №7 від 27.11.1995 року.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він знає позивача, він проходив з ним службу у 1992 році у військовій частині НОМЕР_2 м. Узин. Довідка була видана позивачу на підставі списків житлової комісії військової частини, він її підписував. На той період, службовці переходили до іншої військової частини. Так як вони перебували на житловому обліку, їм видавали такі довідки. Дана довідка була видана позивачу на підставі його заяви. Де ділися Облікові справи військової частини НОМЕР_2 йому не відомо, так як він звільнився з військової частини у 1998 році, можливо вони передані в архів чи в КЕЧ. Його призначили в житлову комісію у березні 1995 року, він працював у ній до 1998 року. Списки оновлювалися один раз в рік. Позивач сам цікавився чи був він на обліку і з якого часу. На позивача заводилася облікова справа, він надавав довідки. На момент видачі довідки, облікова справа ОСОБА_1 була, він її перевіряв. У виданій довідці вказані всі дані, і на його думку вони правильні. 01.10.1992 рік це дата написання позивачем заяви про постановлення його на квартирному обліку. Довідка без рапорту і без довідки про склад сім`ї не видавалася.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що позивача знає з кінця 1992 року, він ОСОБА_6 , був командиром військової частини НОМЕР_2 . На довідці, яка знаходиться на 25 аркуші справи, його підпис. Позивачу була видана дана довідка, оскільки він служив у військовій частині і не був забезпечений житлом. Довідка видана на підставі його звернення, про те, що він не забезпечений житлом. У військовій частині були списки осіб, які потребували поліпшення житлових умов, житлова комісія із п`яти чоловік цим займалися. Вони заводили облікові справи, брали заяви від осіб, довідки про склад сім`ї і довідку про те, що вони зняті з обліку із попередньої військової часини. Позивач писав рапорт на його ім`я про постановку на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_2 . Якщо службовець переходить до іншої військової частини, то він вимагає довідку про те, що він не забезпечений житлом. Всі облікові справи у військовій частині НОМЕР_2 були. Він звільнився у квітні 1995 року, а в травні 1995 року він вже не мав права підпису. Куди передали облікові справи йому не відомо. Стройовий відділ у травні ще був, півроку був за штатом до видачі наказу 27.10.1995 року. Після звільнення він не міг підписувати ніякі документи. При переході з однієї військової частини до іншої надався рапорт та довідка щодо перебування на квартирному обліку та на підставі довідки КЕЧ військовослужбовець став на облік. Списки вела КЕЧ, так як обслуговувала дві військові частини. Довідка № 227 від 15.05.1995 року надана для винесення наказу начальнику військової частини до якої позивач переходив. Без наказу командира МО не мали права зараховувати до складу військової частини.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що позивача він знає з кінця 1992 року. він був командиром його підрозділу з 1984 року по 1995 рік. Він звільнився по віку у 1995 році. Квартирний облік у військовій частині вівся. Була житлова комісія, яка ставила на облік осіб, які потребували поліпшення житлових умов. Позивач прибув до військової частини, писав рапорт на постановку його на облік і він його підписував, що було далі йому не відомо. Він був звільнений з військової частини у червні 1995 року, коли був переведений позивач не пам`ятає.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позиванням не надано доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування.

Представника відповідача 03.11.2020 року подав до суду заяву, в якій просив застосувати строки позовної давності, мотивуючи тим, що позивачу були відомі положення пункту 25 Правил щодо щорічного в період з 1 жовтня по 31 грудня проведення перереєстрації громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету, провадяться після прийняття рішень цими органами. Про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення. Тобто, позивач починаючи з 1995 року проходив перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані, а тому знав (повинен був знати), що він перебуває на квартирному обліку з 03.03.1995 року. Жодного письмового звернення позивача до військової частини НОМЕР_1 , щодо перебування його на квартирному обліку чи перенесення черги позивача з 1995 року на 12.01.1993 рік протягом останніх п`яти років не надходило, тобто позивачу було відомо, що він перебуває на квартирному обліку з 03.03.1995 року. Таким чином, строк позовної давності сплинув 27.11.1998 року, проте позивач звернувся до суду 14.07.2020 року через 21 рік.

Позивач у судовому засіданні зазначив, що він дізнався про те, що він перебуває на квартирному обліку з березня 1995 року лише у кінці 2019 року, однак, даний факт спростовується матеріалами справи.

Судом встановлено, що позивач починаючи з 1995 року проходив перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані та до облікової справи позивача двічі вносилися зміни за його рапортом, а також у своїх рапортах він сам вказував, що перебуває у військовій частині на квартирному обліку з 03.03.1995 року, а не з 12.01.1993 року, як вказано у довідці від 15.05.1995 року за № 227, яку він отримав при переведенні до військової частини. Крім того, позивачем не надано жодного доказу про те, що він звертався протягом 24 років до житлових комісій військових частин про розгляд питання щодо перенесення його черги з 03.03.1995 року на 12.01.1993 року.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі,є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події,з якою пов`язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення ЄСПЛ від 20 грудня 2007 року за заявою № 23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Саме такий правовий висновок викладений у Постанові Верховного суду України від 18.12.2019 року № 332/1820/16-ц.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що строк позовної давності позивачем дійсно пропущено, однак у судовому засіданні не доведено порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких він звернуся до суду з даним позовом, тому суд відмовляє у задоволенні позову саме за необґрунтованістю позовних вимог.

ЄСПЛ визначив, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи («Проніна проти України», № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 19, 58 Конституції України, рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 року за № 1-рп/99, ст. 5, 15, 16 ЦК України, ст. 39,43 ЖК України, Постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», ст. 4, 12, 7681, 89, 141, 258, 259, 264265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), третя особа: Білоцерківський квартирно-експлуатаційний відділ МО України (місцезнаходження: 09110, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярмаркова, 1), про поновлення на квартирному обліку, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 05.04.2021 року.

СуддяО. В. Бондаренко