печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року суддя Печерського районного суду м. Києва Підпалий В.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави, в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В порядку автоматизованого розподілу надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави, в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

До призначення судового засідання по заяві, вважаю за необхідне заявити самовідвід, оскільки позивачем було подано ряд заяв, зокрема: подано заяву про роз`яснення ухвали від 07.05.2019 року, яка на думку ОСОБА_1 є незрозумілою, разом з тим головуючому судді заявлено відвід від розгляду даної справи відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, підставами для виникнення сумніву щодо об`єктивності та неупередженості судді Підпалого В.В. є те, що останній порушує строки щодо розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Держави, в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, з метою запобігання в подальшому будь-якої недовіри з боку осіб, що приймають участь у справі та забезпечення справедливого, своєчасного, об`єктивного та неупередженого розгляду цієї справи, попередження можливості скасування рішення за мотивів упередженості судді, суддя вважає за необхідне заявити собі самовідвід.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід, як встановлено нормою частини 1 статті 39 ЦПК України.

В статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010 визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24.02.1993, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10.06.1996, п. 38).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права.

Тлумачення положень статті 36 ЦПК України та практики Європейського суду з прав людини дозволяє дійти висновку, що у даному випадку підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи зацікавленості судді. Згідно з цією нормою, унеможливлюється участь судді у розгляді справи за наявності лише сумніву щодо його неупередженості.

За вказаних обставин, виходячи із загальних принципів судочинства, з метою виключення будь-яких сумнівів в неупередженості суду при вирішенні цивільної справи, а також ймовірності виникнення припущень щодо зацікавленості судді у розгляді, суддя дійшов до висновку про необхідність самовідводу головуючим суддею.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-19, 36, 39, 40, 41, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід від розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Держави, в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

Передати матеріали заяви для виконання вимог пункту 15.4) Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала судді не підлягає оскарженню.

Суддя В.В. Підпалий