Справа № 350/837/20
Провадження № 22-ц/4808/511/21
Головуючий у 1 інстанції Максимів І. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Василишин Л.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Пацаган В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рожнятівського районного суду, постановлену суддею Максимівим І.В. у с. Рожнятів 08 лютого 2021 року, повний текст якої виготовлено 08 лютого 2021 року, у справі за заявою представника ОСОБА_2 адвоката Гордія Василя Григоровича про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні спільною під`їзною дорогою та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рожнятівського районного суду від 8 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні спільною під`їзною дорогою та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 20 січня 2021 року прийнято відмову представника позивача - ОСОБА_3 від позову. Провадження у справі закрито. Надано сторонам строк десять днів для подання своїх обґрунтувань та заперечень щодо судових витрат у справі, у зв`язку із чим засідання відкладено на 15.00 год на 02 лютого 2021 року.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 08 лютого 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка обґрунтована тим, що відповідач у справі не вчиняв жодних дій з добровільного задоволення позовних вимог, а тому, суд безпідставно поклав на нього обов`язок із компенсації понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Зазначає, що оскільки позовні вимоги не було задоволено у зв`язку із відмовою від позову, то відповідно відсутні правові підстави для покладення на нього обов`язку зі сплати судового збору, від сплати якого було звільнено позивача.

Просить ухвалу Рожнятівського районного суду від 08 лютого 2021 року скасувати та відмовити ОСОБА_2 в задоволенні клопотання щодо стягнення понесених витрат на правову допомогу.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Гордій В.Г. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що доводи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки відповідач усунув перешкоди у користуванні спільною під`їзною дорогою, внаслідок чого суд закрив провадження у справі. Апелянт погодився із висновком суду та не оскаржував ухвалу суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

В судове засідання апеляційного суду апелянт не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином.

Представник позивача - адвокат Гордій В.Г. проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до пункту тринадцятого частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн.

Представник позивача адвокат Гордій В.Г. надав суду витяг з договору №12 від 15 червня 2020 року, який підтверджує його повноваження як представника ОСОБА_2 (а.с. 98).

Також у матеріалах справи міститься попереднє визначення суми судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 від 15.06.2020 року у розмірі 9600 грн (а.с. 99).

З акту наданих послуг від 20 січня 2021 року вбачається, що адвокат Гордій В.Г. надав, а позивач отримала послуги загальною вартістю 9800 грн., оплата яких стверджується прибутковим касовим ордером №12 від 20.01.2021 року (а.с. 100-101).

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 20 січня 2021 року було прийнято відмову представника позивача від позову та закрито провадження у справі. Відповідач ОСОБА_1 та його представник проти заявленого клопотання про закриття провадження у справі не заперечували.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, а тому з урахуванням критерію розумності розміру витрат на правничу допомогу, конкретних обставин у справі та фінансового стану обох сторін вважає за необхідне стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Крім того, суд вважав за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., виходячи з того, що за подання заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що в суді першої інстанції представником ОСОБА_2 - адвокатом Гордієм В.Г. подано акт наданих послуг від 15 червня 2020 року на загальну суму 9800 грн., зокрема, за консультацію 900 грн., підготовка доказів 2000 грн., витребування доказів 1000 грн., написання позовної заяви 2000 грн., написання відповіді на заперечення відповідача 600 грн., участь у судових засіданнях 3000 грн., написання заяви про закриття провадження у справі 300 грн. (а.с. 100).

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19), від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц (провадження №61-7446св19), додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року в справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Із акту наданих послуг від 15.06.2020 року вбачається, що розрахунок проводився пропорційно затраченого адвокатом часу із зазначенням вартості за одну годину роботи адвоката. Так, за участь у судових засіданнях у розділі кількість годин вказано шість годин, загальною вартістю 3000 грн. та оплаченими клієнтом 3000 грн.

Однак, судові засідання у справі у сукупності проводились протягом менш ніж чотирьох годин, що стверджується протоколами судових засідань (а.с. 24, 43, 58-61, 84-87), та свідчить про завищення адвокатом вартості послуг.

Таким чином апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9800 грн. з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на оплату правничої допомоги в сумі 6000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» - прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становив 2 102 грн.

Враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору до ухвалення судового рішення, не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, а тому суд дійшов правильного висновку, що з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Доводи апелянта про те, що ним особисто не задовольнялись вимоги позовної заяви, колегія суддів відхиляє, оскільки при постановленні ухвали про відмову позивача від позову унаслідок задоволення вимог відповідачем та закриття провадження у справі, останній не заперечував та не оскаржував таку ухвалу.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рожнятівського районного суду від 08 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Василишин

Повний текст постанови складено 2 квітня 2021 року.