Провадження № 2/344/1388/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Тринчука В.В.,

за участю секретаря с/з: Гудяк Х.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано- в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що 29.06.2000 року між сторонами зареєстровано шлюб у якому народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.10.2013 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу). Старша дочка ОСОБА_3 вступила на навчання до Івано-Франківського національного медичного університету на денну форму навчання за контрактом, термін навчання становить з вересня 2020 по червень 2025 роки. 15.09.2020 року між позивачем та Івано-Франківським національним медичним університетом укладено договір згідно якого вартість навчання становить 14 000 гривень за навчальний семестр, тобто за один навчальний рік така вартість становить 28 000 гривень. Позивач у своєму позові вказує, що за навчання 2020 року (один навчальний семестр) вона оплатила самостійно у сумі 14 000 гривень, однак оскільки у зв`язку із загальнонаціональним карантином її звільнено з роботи їй важко самостійно нести витрати по оплаті за навчання доньки, вважає що це є також обов`язком батька, а також вважає, що половину вказаних нею витрат повинен нести батько дочки ОСОБА_2 , тому звернулась із позовом до суду та просить суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача витрати на оплату за навчання за 2020 рік у розмірі 7000,00 грн., починаючи з 2021 по 2025 року по 7 000 грн. двічі на рік, а також понесені нею витрати на правничу допомогу поданій справі згідно долучених нею квитанцій.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 09.11.2020 року відкрито провадження у цій справі із призначенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачу ОСОБА_2 у відповідності до вимог ЦПК України направлено копію ухвали про відкриття провадження разом із позовною заявою та долученими до неї документами, які відповідач отримав особисто.

23.11.2020 року судом отримано відзив на позов, за змістом якого відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 до нього про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини не визнав, просив відмовити у позові в повному обсязі. Зауважив, що аліменти на утримання неповнолітніх дітей у тому числі своєї дочки ОСОБА_3 від сплачує з 2013 року вчасно, регулярними платежами, а саме за 2020 рік на утримання неповнолітньої дочки в середньому кожного місяці він сплачує 4886,00 гривень, що значно перевищує прожитковий мінімум встановлений на дитину відповідного віку. Згідно розрахунку вартості навчання дочки в університеті на місяць становить 2334,00 гривень, що є меншим від розміру сплачених ним аліментів щомісячно протягом 2020 року. Вказує, що на позивача покладено той же обов`язок що і на нього щодо утримання дітей, оскільки батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, тому наголошує у своєму відзиві на те, що позивач повинна брала таку ж участь у матеріальному забезпеченні дітей як він. Вказує, що не відмовляється утримувати свою доньку що навчається, проте робить це шляхом сплати аліментів, більше сплачувати коштів у нього немає можливості, оскільки у нього на утриманні є ще два сина та дружина, яка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, вони також знаходяться на його утриманні, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

07.12.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечила щодо доводів відповідача у відзиві на позовну заяву, та просила позовні вимоги заявлені нею у позовній заяві задовольнити у повному обсязі.

15 січня 2021 року ОСОБА_2 направив на адресу суду заперечення на відповідь, у якому наполягав на відмові у повному обсязі позовних вимог заявлених ОСОБА_5 .

Відтак суд згідно положень ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, заперечення відповідача у відзиві на позов, відповідь позивача на відзив, заперечення відповідача на відповідь на відзив дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3 (а.с.3).

Відповідно до копії рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.10.2013 року з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с.4-5).

Згідно з копією договору від 15.09.2020 року № 7 про надання освітніх послуг Івано-Франківським національним медичним університетом між закладом освіти та фізичною особою ОСОБА_5 , для одержувача ОСОБА_3 , виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: підготовка вітчизняних студентів понад державне замовлення в межах ліцензованого обсягу надання освітньої послуги за рівнем вищої освіти ступенем «Магістр», форма навчання - денна, строк надання освітньої послуги 5 років (з 16.09.2020 р. по 30.06.2025 р.), спеціальність - 226 Фармація, промислова фармація. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 140 000 (сто сорок тисяч) гривень, у тому числі за перший рік навчання (один навчальний семестр) становить 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень, вартість повного навчального року (два навчальних семестри) становить 28 000 (двадцять вісім тисяч) гривень. Замовником в межах навчального року здійснюється оплата шляхом перерахування 2 рівних безготівкових платежів, не пізніше встановлених строків, відповідно до 01 вересня та до 01 лютого (а.с.8).

Відповідно до довідки Івано-Франківського національного медичного університету від 12.10.2020 року №845/20 ОСОБА_3 навчається на 1 курсі денного відділення контрактної форми фінансування в Івано-Франківському національному медичному університеті (а.с.10).

Відповідно до копії квитанцій ПриватБанку від 28.08.2020 року № 0.0..2 оплата за навчання студента ОСОБА_3 за в сумі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень здійснена позивачем ОСОБА_5 (а.с.11).

Згідно копії довідки від 27.10.2020 року № 143 ОСОБА_2 працює в ТОВ «СЄВ-ЄВРОДРАЙВ» на посаді керівника Івано-Франківського технічного офісу ТОВ «СЄВ-ЄВРОДРАЙВ» з 01 лютого 2011 року та на час видачі довідки. З січня по вересень включно 2020 року з його заробітної плати утримано аліментів у сумі 87 946 (вісімдесят сім тисяч дев`ятсот сорок шість) гривень, 78 копійок на утримання обох неповнолітніх дочок, відповідно на одну дочку 87 946,78:2=43 973 (сорок три тисячі дев`ятсот сімдесят три) гривні, 39 копійок (а.с.24-25).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_2 відповідач 16.09.2014 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 (а.с.26). У вказаному шлюбі у відповідача народилася дитина - син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.27). У дружини відповідача ОСОБА_6 є син від попереднього шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.28).

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183-185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема надання утримання неповнолітньої дитини, що у виді аліментів стягується у частках від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі (статті 183, 184 СК України); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185 СК України); стягнення аліментів та інших коштів на утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу (стаття 193 СК України); надання батьками утримання своїм повнолітнім непрацездатним дочці, сину, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (статті 198, 199 СК України).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно вимог ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

У відповідності до ч.1 ст.34 ЦК України Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Суд визнає необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_5 за заявленим предметом спору щодо стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_2 компенсації 1/2 частини понесених нею додаткових витрат на навчання саме неповнолітньої дочки сторін ОСОБА_3 , оскільки, виходячи з аналізу положень статті 185 СК України, ними визначено, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Звертаючись з даним позовом до суду, ОСОБА_5 посилалася на те, що у зв`язку із навчанням неповнолітньої дочки ОСОБА_3 на контрактній основі в Івано-Франківському національному університеті нею сплачено кошти за навчання. При цьому позивачем не доведено ні в який спосіб існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при невиключній можливості проходження навчання у закладах освіти за державним замовленням, і не навела мотивів вибору вказаного освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також безпосереднього погодження такого вибору з батьком дитини.

Разом з тим, навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Відповідні правові висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені у постановах Верховного Суду від 29.01.2018 року в справі № 622/373/16ц в справі .

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову, з підстав чого у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

З урахуванням звільнення позивача законом від сплати судового збору за заявленим предметом спору щодо оплати додаткових витрат на дитину, суд відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вважає необхідним віднести судові витрати щодо судового збору на рахунок держави. Натомість за наслідком відмови у позові понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу відшкодуванню відповідачем не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.12, 13, 81, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст.6, 185, 198, 199, 200, 201 СК України, ст.34 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Судові витрати із сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В.В.Тринчук