печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Григоренко І.В.,

при секретарі - Сірій А.В.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача-1: не з`явився,

представника відповідача-2: не з`явився,

представника третьої особи-1: не з`явився,

представника третьої особи-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національного банку України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (далі - відповідач-1, ДКСУ ), Національного банку України (далі - відповідач-2, НБУ) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - третя особа-1, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб ) та Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - третя особа-2, ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» ) про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.06.2021 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національного банку України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів та призначено справу до розгляду в підготовче засідання.

06.12.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Національного банку надійшло клопотання про розгляд справи в закритому судовому засіданні.

08.12.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Національного банку надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху, оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини, які покладені в основу позову ОСОБА_1 не поширюються.

13.12.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Національного банку надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання за його відсутності.

13.12.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб клопотання про проведення підготовчого засідання за його відсутності.

13.12.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Косун В.А., клопотання про проведення підготовчого засідання за її відсутності, в якій остання щодо розгляду справи в закритому судовому засіданні не заперечувала, проте, зазначила, що підстави для залишення позовної заяви без руху відсутні.

В підготовче засідання 13.12.2021 року учасники судового процесу не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши клопотання представника Національного банку надійшло про залишення позовної заяви без руху та матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня врученя позивачу ухвали.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач як на підставу звільнення від сплати судового збору, в позовній заяві посилається на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої, споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведен, і виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Відповідно до п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Отже, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши яке право споживача, таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

У преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Аналіз положень статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» свідчить про те, що споживачем фінансових послуг за договором депозиту є вкладник, а виконавцем послуг та особою, яка несе відповідальність за належне надання цих послуг, є банк.

Частиною четвертою статті 4 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що Національний банк не відповідає за зобов`язаннями інших банків, а інші банки не відповідають за зобов`язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов`язання.

Відповідно до матеріалів справи договірні відносини щодо виконання умов договору банківського вкладу виникли між ОСОБА_1 як споживачем фінансових послуг та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банку» як виконавцем, суб`єктом надання фінансових послуг. Будь-які договірні відносини між ОСОБА_1 та Національним банком України відсутні.

За таких обставин, враховуючи, що між ОСОБА_1 та Національним банком України відсутні відносини за договором банківського вкладу, спірні правовідносини не пов`язані із захистом прав споживачів, оскільки відповідачем у справі є не виконавець послуг за договором банківського вкладу.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.01.2019 року у справі № 522/12960/17 (провадження № 61-42565св18), від 27.06.2019 року у справі № 756/6002/17 (провадження № 61-31173св18), від 03.07.2019 року у справі № 727/6955/17 (провадження № 61-28069св18).

У постанові від 15.05.2019 року у справі № 817/649/16 (провадження № 11-1032апп18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «дія частини третьої статті 22 Закону № 1023-XII поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі пункту 4 частини другої статті 4 Закону України від 23.02.2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»».

У постанові від 07.11.2018 року у справі № 761/34013/16-ц (провадження № 61-34528св18) Верховний Суд дійшов висновку, що «вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Апеляційний суд, дійшовши помилкового висновку про те, що споживачі за позовами, пов`язаними з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», не звернув увагу на те, що за договором депозиту саме банк є виконавцем фінансових послуг та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, та враховуючи те, що позивач звернувся з даним позовом до Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який йому не надавав фінансових послуг, не встановив чи поширюється дія статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» на дані правовідносини».

У наведених висновках Верховного Суду не викладено правової позиції про те, що позивачі, пред`являючи вимоги про відшкодування шкоди до Національного банку України у зв`язку з його протиправною бездіяльністю, звільняються від сплати судового збору як споживачі послуг. Натомість, як встановлено, Верховний Суд сформулював протилежну судову практику про те, що у правовідносинах з Національним банком України за вимогами про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів, укладених з іншим банком, який і є виконавцем послуг, позивачі не звільняються від сплати судового збору за правилами Закону України «Про захист прав споживачів».

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для звільнення позивача - ОСОБА_1 , від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Як визначено у ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня - 2270 гривні.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за наступними реквізитами:

Отримувач коштів ГУК у м. Києві/Печерс.р-н;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

Рахунок отримувача: UA0026007;

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

Код банку отримувача (МФО): 899998;

Код класифікації доходів бюджету: 220 30 101;

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Печерський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа).

Відтак, позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 175, ст. 177 ЦПК України.

За таких обставин, пзовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175-177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національного банку України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів, - залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачеві право протягом десяти днів з дня отримання ухвали усунути виявлені недоліки, шляхом подання заяви з додержанням вимог встановлених ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 13.12.2021 року.

Суддя: І.В. Григоренко