Провадження №2/523/1143/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Кащавцевої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем посилаючись на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, а внаслідок до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивач і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

05.01.2021р. Суворовським районним судом м. Одеси було відкрито провадження у справі з призначення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

17.02.2021р. ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічними позовними вимогами в яких просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, обґрунтував свої вимоги тим, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо порядку та розміру виплати аліментів на утримання дітей.

Ухвалою суду від 17.02.2021р. зустрічні позовні вимоги були прийняті до спільного розгляду з первісними позовними вимогами та було вирішено питання про перехід розгляду справи з спрощеного порядку на загальний позовний порядок.

02.03.2021р. судом було закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи за участю сторін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. В матерілах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності. Не з`явився в судове засідання без поважних на те причин і представник позивача, ОСОБА_6 , відносно якого судом було задоволено клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, та який не вийшов на зв`язок з судом. Відзиву та/або пояснень на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 суду не надав.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Направила заяву в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала у повному обсязі. Просить провести розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі 22 листопада 2003р. уклали шлюб. Від шлюбу народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на теперішній час проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

За положеннями частини 3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти, приймаючи до уваги перебування дітей на повному матеріальному забезпеченні матері, виходячи з того, що батьки мають рівні зобов`язання по утриманню дітей, а також з урахування того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, приймаючи до уваги усталену судову практику в частині визначення аліментів у частці від заробітку відповідача на двох дітей (1/3 частина), суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стягнення з відповідача на утримання дітей аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача забезпечить належні умови виховання дітей, що в свою чергу забезпечить гармонійний їх розвиток.

З боку ОСОБА_1 суду не надано жодного доказу який би спростовував доводи зазначені ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім`ї рівні права та обов`язки.

За змістом ст. ст. 24 ч. 1, 104 ч. 2, 110 ч. 1, 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

За твердженнями ОСОБА_1 , сім`я існує формально, подальше збереження сім`ї неможливо, оскільки шлюб між позивачем та відповідачем розпався та носить формальний характер. Позивач стверджує, що шлюбні відносини та спільне господарство він та відповідач не підтримують, збереження сім`ї є неможливим та суперечить їхнім інтересам. Відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі. При таких обставинах суд не вбачає необхідності у наданні сторонам строку для примирення.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, з урахуванням норм права, які регулюють виниклі між сторонами правовідносини, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00грн. за зустрічні позовні вимоги про стягнення аліментів.

Також в порядку розподілу судових витрат, в силу ст. 142 ЦПК України, в зв`язку з визнанням ОСОБА_2 позовних вимог про розірвання шлюбу з неї слід стягнути на користь ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого судового збору, в розмірі 420,40грн., інші 50 відсотків підлягають поверненню ОСОБА_1 з державного бюджету.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

На підставі ст. ст. 180, 181, 183, 191 СК України, керуючись ст. ст.12,13,76,200, 206,259, 263-265,268,280-282,430 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Шлюб зареєстрований 22 листопада 2003р. у Полтавському міському відділі РАГС Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №1922, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 420,40грн. Інші судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 420,40грн. повернути позивачу з державного бюджету.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (іпн. НОМЕР_1 ) аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , проте не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 лютого 2021 року до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 , після продовжив стягнення на утримання, ОСОБА_5 до його повноліття ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (іпн. НОМЕР_1 ) на користь судовий збір в розмірі 908,00грн.

Після набрання рішенням суду законної сили копію рішення суду в частині розірвання шлюбу направити до Суворовського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 31 березня 2021р.

Суддя