Справа № 645/5471/20>
Провадження № 2/645/369/21>
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О.М.,

секретар судового засідання Букач М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив змінити визначений судовим наказом Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 травня 2020 року розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову посилається на те, що Фрунзенським районним суду м. Харкова від 12 травня 2020 року видано судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 29.04.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Також зазначає, що при видачі судового наказу про стягнення аліментів не було враховано інформацію про його фізичний та фінансовий стан, а саме він є особою з інвалідністю.. Єдине джерело його існування це пенсія, яка становить 2100,00 грн. на місяць, при цьому більшу частину своєї пенсії він витрачає на ліки, але ще потрібно харчуватися та сплачувати житлово-комунальні послуги. Крім того, надає посильну допомогу своїй донці: купує фрукти, смаколики, одяг. Однак, на сьогоднішній день склалася така ситуація, що він невзмозі платити визначений судом розмір аліментів, а саме в розмірі ј частини від всіх доходів на дитину, в зв`язку з чим змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24 вересня 2020 року провадження за вищевказаною справою було відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся про дату та час слухання прави своєчасно та належним чином. Однак надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовільнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином. Проте, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, а також зазначила, що позивні вимоги не визнає та просить суд залишити аліменти визначені у судовому наказі у розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, дійшов висновку, що вимоги за позовною заявою не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07 листопада 2018 року). Батьками дитини відповідно до свідоцтва про народження зазначені сторони по справі, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На підставі судового наказу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 травня 2020 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29.04.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки серії ХАР-05 № 004693 від 25.09.2006 року, ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності безстроково.

Відповідно до довідок про доходи виданої Індустріальному відділом обслуговування громадян у м. Харкові Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_1 перебуває на обліку у зазначеній установі та отримує пенсію по інвалідності, сума яка складає за період з 01.02.2020 року по 31.07.2020 року у розмірі 12300,00 грн., за період з 01.04.2020 року по 30.09.2020 року в розмірі 12500,00 грн.

Згідно копії акту обстеження умов проживання від 04.03.2020 року, вбачається, що проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за зазначеною адресою проживають: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Результати: для виховання розвитку дитини матір`ю створені необхідні умови.

Крім того, з виписки з історії хвороби № 3433 ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в нейрохирургичному віділенні в період з 17.05.2004 року по 04.06.2004 року з діагнозом: наслідки перенесеного субарахноїдального крововиливу внаслідок розриву гиганської мешотчатої аневризми псма. Стан після операції виключення аневризми (квітень 2000 року). Помірно виражений левосторонній гемипарез.

На підтвердження додаткових витрат позивачем надано квитанцію про придбання самоката та копію касових чеків про придбання молока і масла.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів - але ці обставини підлягають доказуванню.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

Позивачем не надано доказів зміни його майнового та сімейного стану після видачі судового наказу про стягнення з нього аліментів на користь відповідача.

З наданих документів вбачається, що позивач отримує пенсію по інвалідності у мінімальному розмірі. Проте, даних щодо звернення останнього до соціальних служб або інших відповідних установ за отриманням матеріальної допомоги суду не надано.

Відомості щодо стану здоров`я позивача, який є інвалідом другою групи, не свідчать про зміну майнового стану позивача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, самі по собі не перешкоджають визначенню аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), і не дають підстав для зменшення частки доходів, що стягується на утримання малолітньої дитини.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не надав жодних доказів щодо існування підстав для зменшення розміру аліментів, а саме зміни його майнового чи сімейного стану, погіршення стану здоров`я після ухвалення судових рішень, якими присуджено сплату аліментів, тоді як доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів.

Будь-яких доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, які могли бути підставою для зміни розміру аліментів позивач суду не надав.

Крім того, ОСОБА_1 не надав будь-яких доказів неможливості працевлаштуватися після видачі судового наказу. Так, останній доказів про те, що він перебуває на обліку у службі зайнятості і про неможливість працевлаштуватися на зазначені у індивідуальній програмі реабілітації інваліда професії та спеціальності, які йому доступні за станом здоров`я, не надав.

Окрім того, відомостей щодо покращення матеріального стану відповідача матеріали справи не містять.

Визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства України, а його зменшення без підтвердження погіршення матеріального стану позивача не буде спрямовано на належне забезпечення дитини з відповідачем та суперечитиме їхнім інтересам.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У розумінні ст. 81 ЦПК України саме ініціатору позову належить доводити обставини змін його матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я або ж вказати на обставини, що виникли після ухвалення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Бажання позивача надавати додатково допомогу у вигляді покупки іграшок та продуктів харчування не впливає на обсяг його зобов`язань щодо утримання дитини.

Отже, позивач не надав доказів такого погіршення його матеріального стану та зміни сімейного стану, які б впливали на обсяг його зобов`язання надавати утримання малолітній дитині, та в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) могли б бути підставою для зменшення визначеної за судовим наказом частки доходів позивача, що стягуються в якості аліментів. За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати в сумі 840 гривні 80 коп. слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 353, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційноїсистемиапеляційніскаргиподаютьсяучасникамисправи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://fr.hr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 02 квітня 2021 року.

Суддя