Номер провадження: 22-ц/813/2339/21
Номер справи місцевого суду: 509/4299/18
Головуючий у першій інстанції Козирський Є. С.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 509/4299/18

Провадження номер: 22-ц/813/2339/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

учасники справи:

- позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Юнісон», правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «СІКВЕСТРУМ»,

- відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон», правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «СІКВЕСТРУМ», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Кочко В.К. 27 серпня 2020 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2018 року ПАТ «Банк «Юнісон», яке в подальшому ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.05.2020 року замінено правонаступником - ТОВ «СІКВЕСТРУМ»,звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Юнісон» заборгованість за кредитним договором у розмірі - 15 706, 77 грн..

Позовні вимоги обґрунтованотим, що відповідно до кредитного договору № 6459/980 від 10 липня 2015 року відповідачці встановлений кредитний ліміт у розмірі - 50 000,00 грн., зі сплатою - 34,9% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредитних коштів - 10 липня 2016 року. Відповідачка свої зобов`язання не виконала, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом, процентами та комісією. У зв`язку з зазначеними порушеннями за кредитним договором відповідачка станом на 11 вересня 2018 року має заборгованість - 15 706,77 грн. (а. с. 2 4, 182).

2.2 Позиція відповідачки в суді першої інстанції

Відзиву на позов матеріали справи не містять.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Просила відмовити у задоволенні позовної заяви (Т. 1, а. с. 204 204 зворотна сторона).

2.3 Зміст рішення суду першої інстанції, обґрунтування висновків суду

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 серпня 2020 року вищевказаний позов ТОВ «СІКВЕСТРУМ» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СІКВЕСТРУМ» заборгованість за договором№ 6459/980 від 10.07.2015 року в сумі 15 706,77 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд першої інстанції вважав, що відповідачкою - ОСОБА_1 були порушені вимоги кредитного договору, що спричинило виникнення заборгованості перед позивачем, а тому вимоги позивача по даному позову підлягають задоволенню (Т. 1, а. с. 208 - 208 зворотна сторона).

1.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні вищенаведеного позову відмовити.

1.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано невідповідності доводів позивача, які виражені у посиланні останнього на різні номери кредитного договору, що на думку апелянта унеможливлює встановлення кредитних правовідношень між сторонами по справі у даному випадку. Зазначає, що апелянт не підписувала жодної заяви про встановлення кредитного ліміту, грошових коштів від Банку не отримувала. Посилається на відсутність направлення відповідачці досудової вимоги позивачем (Т. 1, а. с. 231 - 235).

1.7 Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «СІКВЕСТРУМ» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає про те, що наявність посилань позивача на різні номери кредитного договору є технічною опискою, що знаходить своє відображення у низці доказів, які містять матеріали справи. Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що апелянт не підписувала жодної заяви про встановлення кредитного ліміту та не отримувала грошових коштів від Банку, оскільки остання не заявляла клопотань про призначення почеркознавчої експертизи в даній справі. Зазначає про те, що як на час розгляду даної справи в суді першої інстанції, так і на момент звернення ОСОБА_1 до суду з апеляційною скаргою кредитний договір № 6459/980 від 10.07.2015 року є дійсним, що в установленому законом порядку не спростовано (Т. 1, а. с. 244 - 246).

2. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.10.2020 року відкрито апеляційне провадження (Т. 1, а. с. 239 - 240).Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було направлено ТОВ «СІКВЕСТРУМ». Як зазначалось вище, ТОВ «СІКВЕСТРУМ» скористалося правом надання до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення копії ухвали про відкриття апеляційного провадження відповідачці (Т. 1, а. с. 242).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.12.2020 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників (Т. 2, а. с. 1).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа за ціною позову (15 706, 77 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників та без проведення судового засідання.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Відповідно до заяви про встановлення кредитного ліміту № 6459/980 від 10 липня 2015 року, між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Юнісон» був укладений Кредитний договір від 10.07.2015 року, відповідно до якого відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 50 000,00 грн., зі сплатою 34,9% річних за користування кредитним коштами з кінцевим терміном повернення кредитних коштів - 10 липня 2016 року.

Укладення, виконання та припинення кредитного договору регулюється Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Банк «Юнісон» та умовами надання споживчих кредитів, які є невід`ємною частиною ДКБО. Свою згоду на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідач підтвердила шляхом підписання заяви про прийняття пропозиції укласти такий договір, відповідно до умов надання банківських продуктів.

ДКБО - це публічний договір, який укладається шляхом прийняття потенційним клієнтом розміщених на офіційному сайті ПАТ «Банк «Юнісон» за електронною адресою в мережі Інтернет http://official.imisonbank.com.ua умов ДКБО, які є пропозицією (офертою) Банку укласти ДКБО.

Згідно з п. 4.1. Умов відкриття кредитних ліній моментом (днем) надання Банком Клієнту кредиту (його частини/траншу) є день здійснення першої операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених Тарифами, за рахунок кредитного ліміту за умови відсутності/недостатності на Рахунку власних (не кредитних) коштів Клієнта.

Відповідно до п. 6.3.1 Умов відкриття кредитних ліній та встановленого Кредитним договором розміру обов`язкового мінімального платежу в розмірі 3 (трьох) % від суми отриманого кредиту (витраченого кредитного ліміту) щомісячно з «01» по «25» числа кожного місяця.

Згідно з п. 3.1 Умов відкриття кредитної лінії Банк нараховує проценти за користування кредитом, виходячи із розміру встановленої процентної ставки, фактичної кількості днів користування кредитом та умовною кількістю днів у році (360 днів), при цьому при розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач свої зобов`язання, передбачені підпунктом 6.3.1 Кредитного договору не виконала, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом, процентами та комісією.

Згідно розрахунку заборгованості, який додано позивачем до позову, відповідач станом на 11 вересня 2018 року має заборгованість 15 706,77 грн., яка складається наступного: - прострочена заборгованість за кредитом - 8 099,91 грн.; - прострочена заборгованість за процентами - 7 033,56 грн.; - пеня за прострочення сплати кредиту - 573,30 грн..

Між ПАТ «Банк «Юнісон» та акціонерами банку, у тому числі «МЕЛІГАНТ ГРУП ЛТД» був укладений договір №2/1 від 17.03.2020 року про передачу залишкового майна (активів) у власність акціонера. Відповідно до додатку до вищевказаного договору ПАТ «Банк «Юнісон» передав акціонерам, зокрема право вимоги за кредитним договором №6459/980 від 10.07.2015 року укладеним між ПАТ «Банк «Юнісон» та ОСОБА_1 ..

30.04.2020 року між «МЕЛІГАНТ ГРУП ЛТД» та ТОВ «СІКВЕСТРУМ», було укладено договір відступлення права вимоги №30/04-20 від 30.04.2020 року.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.05.2020 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Юнісон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, правонаступника позивача - ТОВ «СІКВЕСТРУМ». Замінено позивача ПАТ «Банк «Юнісон» на правонаступника - ТОВ «СІКВЕСТРУМ».

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції під час розгляду справи дійшов вірного висновку щодо існування між сторонами правовідносин, які витікають з кредитного договору (договору про встановлення кредитного ліміту), необхідність стягнення заборгованості за кредитним договором. В цій частині оскаржене рішення ухвалено судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно із статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано доводів позивача, які виражені у посиланні останнього на різні номери кредитного договору, є неспроможними, оскільки, як зазначено позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, наявність посилань позивача на різні номери кредитного договору є технічною опискою, що знаходить своє відображення у низці доказів, які містять матеріали справи.

Так, апеляційний суд звертає увагу зокрема на те, що на підтвердження зазначених у попередньому абзаці даної постанови доводів відзиву на апеляційну скаргу матеріали справи містять розрахунок суми для повного дострокового погашення заборгованості (Т. 1, а. с. 5), копію заяви про встановлення кредитного ліміту № 6459/980 від 10 липня 2015 року (Т. 1, а. с. 7). Вказане не було спростовано апелянтом.

Крім того, колегія суддів критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що апелянт не підписувала жодної заяви про встановлення кредитного ліміту, грошових коштів від Банку не отримувала, оскільки ОСОБА_1 не заявляла клопотань про призначення почеркознавчої експертизи у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не мають наслідком її задоволення, оскільки зводяться до переоцінки доказів, а отже на увагу суду не заслуговують.

Отже, доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Між тим, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду щодо можливості задоволення позову у повному обсязі, з огляду на наступне.

3.4 Мотиви частково прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Матеріалами справи встановлено, учасниками справи не заперечується, що відповідно до кредитного договору № 6459/980 від 10 липня 2015 року кінцевим терміном повернення кредитних коштів є - 10 липня 2016 року.

Заявою про встановлення кредитного ліміту № 6459/980 від 10 липня 2015 року передбачено автоматичну пролонгацію кредиту строком на 12 місяців (Т. 1, а. с. 7).

Отже, апеляційним судом встановлено, що датою спливу визначеного цим договором строку кредитування є - 10 липня 2017 року (10 липня 2016 року + 12 місяців автоматичної пролонгації кредиту).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється зі спливом строку виконання зобов`язання.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) від 04 липня 2018 року.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц визначено, що прийняття судом рішення за позовом кредитора про стягнення з позичальника всієї суми заборгованості за кредитним договором достроково змінює зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту частинами до певної дати на обов`язок з виконання судового рішення та повернення достроково всієї суми заборгованості за кредитним договором. Унаслідок такого рішення залишаються зобов`язання зі сплати боргу, визначеного судовим рішенням, та право кредитора на нарахування, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, за час невиконання такого рішення.

Апеляційний суд також звертає увагу на правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Між тим, всупереч вищевказаних приписів законодавства, висновків Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість стягнення заборгованості за процентами та пенею, які було нараховано поза межами визначеного вищевказаним кредитним договором строку кредитування.

Так, згідно розрахунку заборгованості, який додано позивачем до позову, відповідач станом на 11 вересня 2018 року має заборгованість 15 706,77 грн., яка складається наступного: - прострочена заборгованість за кредитом - 8 099,91 грн.; - прострочена заборгованість за процентами - 7 033,56 грн.; - пеня за прострочення сплати кредиту - 573,30 грн. (Т. 1, а. с. 10).

З вказаного розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що пеня за прострочення сплати кредиту, нарахована в порядку пункту 7.1 вищенаведеного кредитного договору, у розмірі 573,30 грн., є такою, яку було нараховано поза межами визначеного вищевказаним кредитним договором строку кредитування (Т. 1, а. с. 11).

Крім того, з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що заборгованість за процентами за користування кредитом, у сумі 3 195,91 грн. такожбуло нараховано поза межами визначеного вищевказаним кредитним договором строку кредитування (Т. 1, а. с. 10 зворотна сторона - 11).

Таким чином, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитом в межах строку його дії у загальному розмірі 11 937,56 грн., яка складається з: - прострочена заборгованість за кредитом - 8 099,91 грн.; - прострочена заборгованість за процентами - 3 837,65 грн..

У задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

3.5 Чи були і ким порушенні, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів колегія суддів приходить до висновку про те, що передбачене кредитним договором і законодавством право позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом порушено, а тому це право підлягає захисту.

3.6 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними. Між тим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за вищевказаного обґрунтування.

За правилами, передбаченими ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасуванні рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 п. 3, 4, ч. ч. 2, 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Оскільки невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції вищевказаних норм матеріального права, порушення норм процесуального права призвело до невірного визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, за значеного вище обґрунтування.

3.7 Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. ч. 10, 13 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенню позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Необхідно змінити розподіл судових витрат.

На підставі ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України підлягає стягненню: 1) з відповідачки - ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «СІКВЕСТРУМ»документально підтверджений сплачений судовий збір за подання позову пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам (76%), тобто у розмірі 1 339 грн. (Т. 1, а. с. 14); 2) з позивача ТОВ «СІКВЕСТРУМ» на користь відповідачки - ОСОБА_1 судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам (24%), тобто у розмірі 634,32 грн. (Т.1, а. с. 230).

Таким чином, згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України, остаточно підлягає стягненню з відповідачки - ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «СІКВЕСТРУМ»судовий збір у розмірі 704,68 грн. = 1 339,00 грн. 634,32 грн..

4. Дата ухвалення постанови, порядок та строк касаційного оскарження

За правилами, передбаченими ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 серпня 2020 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІКВЕСТРУМ» (Код ) заборгованість за договором № 6459/980 від 10 липня 2015 року станом на11 вересня 2018 року в загальному розмірі - 11 937(одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять сім) грн. 56 коп., яка складається з: - прострочена заборгованість за кредитом - 8 099 (вісім тисяч дев`яносто дев`ять) грн. 91 коп.; - прострочена заборгованість за процентами - 3 837 (три тисячі вісімсот тридцять сім) грн. 65 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІКВЕСТРУМ» (Код ) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 68 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С.О. Погорєлова