Справа № 520/8064/19
Провадження № 2/522/3259/21
18 березня 2021 року Приморський районний суд міста Одеси:
під головуванням судді Єршової Л.С.,
за участю секретарів судового засідання Радзімовської Р.О., Тончевої П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що між ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №ДМт06-0.0000163, яким забезпечено транспортний засіб Wolkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 .
15.12.2016 року у м. Чорноморськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW 740 (д.н.з. НОМЕР_2 ), яким керував водій ОСОБА_1 та автомобіля Wolkswagen Polo (д.н.з. НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_2 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Wolkswagen Polo (д.н.з. НОМЕР_1 ), що був застрахований AT «Українська охоронно-страхова компанія» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №ДМт06-0.0000163 від 18.11.2016 року.
Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 29.05.2017 року по справі №501/911/17 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Розмір збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу Wolkswagen Polo (д.н.з. НОМЕР_1 ), відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №203661 від 07.06.2017 року та умов Договору страхування №ДМт06-0.0000163 від 18.11.2016 року склав 299430 грн.
ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», виконуючи свої зобов`язання за Договором добровільного страхування наземного транспорту №ДМт06-0.0000163 від 18.11.2016 року, здійснило виплату страхового відшкодування на користь Управління поліції охорони в Одеській області у розмірі 183000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №659 від 07.06.2017 року, №691 від 15.06.2017 року, №837 від 21.07.2017 року та №902 від 08.08.2017 року.
Грошове зобов`язання з виплати страхового відшкодування у розмірі 116430,00 грн. на підставі угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.09.2017 року, укладеної між Управлінням поліції охорони в Одеській області та Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія», було припинено шляхом заліку зустрічних однорідних грошових зобов`язань.
Таким чином, зважаючи на викладене вище до ПрAT «Українська охоронно-страхова компанія» перейшло право вимоги на отримання від винної особи ( ОСОБА_1 ) компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Wolkswagen Polo (д.н.з. НОМЕР_1 ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.12.2016 року о 23:30 в м. Чорноморськ.
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо- транспортної пригоди ( ОСОБА_1 ) за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу BMW 740 (д.н.з. НОМЕР_2 ) була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПАТ СК «Універсальна» згідно полісу № АІ/9426061.
Полісом № АІ/9426061 встановлено ліміт за шкоду майну - 100000,00 грн., франшиза встановлена в розмірі 510,00 грн.
З метою досудового врегулювання спору позивачем 26.02.2019 року було направлено на адресу відповідача претензію про відшкодування матеріальної шкоди за вих. №40.
Однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданихзбитків, тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу.
За допомогою системи автоматизованого документообігу суду визначено, що розгляд цієї справи здійснюватиме суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2019 року).
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 24.05.2019 року вищевказану позовну заяву ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було прийнято до розгляду та відкрито провадження з призначенням справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу у відсутності представника позивача, про що надав письмове клопотання.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявку суду не повідомив, відзив не надав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження також не надав.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Суд встановив, що між ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №ДМт06-0.0000163, яким забезпечено транспортний засіб Wolkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.6-12).
15.12.2016 року у м. Чорноморськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW 740 (д.н.з. НОМЕР_2 ), яким керував водій ОСОБА_1 та автомобіля Wolkswagen Polo (д.н.з. НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_2 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Wolkswagen Polo (д.н.з. НОМЕР_1 ), що був застрахований ПрAT «Українська охоронно-страхова компанія» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №ДМт06-0.0000163 від 18.11.2016 року.
Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 29.05.2017 року по справі №501/911/17 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.45).
Розмір збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу Wolkswagen Polo (д.н.з. НОМЕР_1 ), відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №203661 від 07.06.2017 року та умов Договору страхування №ДМт06-0.0000163 від 18.11.2016 року склав 299430 грн. (двісті дев`яносто дев`ять тисяч чотириста тридцять) гривень 00 коп. (а.с.14-15).
ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», виконуючи свої зобов`язання за Договором добровільного страхування наземного транспорту №ДМт06-0.0000163 від 18.11.2016 року, здійснило виплату страхового відшкодування на користь Управління поліції охорони в Одеській області у розмірі 183000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №659 від 07.06.2017 року, №691 від 15.06.2017 року, №837 від 21.07.2017 року та №902 від 08.08.2017 року (а.с.16-17).
На підставі угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.09.2017 року, укладеної між Управлінням поліції охорони в Одеській області та Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія», грошове зобов`язання з виплати частини страхового відшкодування у розмірі 116430,00 грн. було припинено шляхом заліку зустрічних однорідних грошових зобов`язань (а.с.18).
Згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме Полісом №АІ 9426061 автомобіль BMW 740 (д.н.з. НОМЕР_2 ) на момент ДТП було застраховано у ПАТ «СК Універсальна».
26.022019 року на ім`я відповідача було направлено вимогу про сплату 199940,00 грн. (а.с.44).
На теперішній час відповідачем погашення вказаної суми не відбулось.
Тому позивач звернувся до суду та просить на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1191 ЦК України стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму сплаченого страхового відшкодування.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту в тому числі є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди.
За загальним правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Проте відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.
Згідно з статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
З огляду на вказане суд зазначає, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.
Вимога позивача (страховика потерпілої особи) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.
Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.
Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.
Згідно з статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.
Отже, за змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач уклав договір обов`язкового страхування своєї цивільної-страхової відповідальності з ПАТ «СК Універсальна» (поліс №АІ 9426061), що поліс був чинним на момент ДТП, а відтак відповідно до полісу про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності перед третіми особами має право на відшкодування його відповідальності перед позивачем страховою компанією, а позивач має право на отримання від відповідача різниці суми, яка не відшкодовується відповідно до полісу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, сума боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних становить:
Відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції
Період простроченняІндекс інфляціїФормулаВідсотки
Заборгованість зподнів
45 061,52 грн. 15.12.201631.12.201617112,4% (р/р)17 /366 х 12,4% х 45 061,52 грн.259,53 грн.
Відсотки з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми
ЗаборгованістьПеріод прострочення ФормулаВідсотки
45 061,52 грн.15.12.2016 07.05.20198743%х 874 /366 х 45 061,52 грн. 3 228,18 грн.
Разом: 3228,18 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно з ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем за подання позову до суду, у розмірі 1921,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на його користь.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 13, 81, 89, 258, 264, 268, 280-283, 288 289, 354 ЦПК України,
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повне рішення складено та підписано 18 березня 2021 року.
Суддя Л.С. Єршова