Справа № 523/2744/16-ц
Провадження №2/523/2204/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», треті особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про визнання договору поруки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК»(надалі ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК») 25.02.2016р. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 26 березня 2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав останньому кредит у розмірі 9126 дол.США до 26 березня 2014 року, із сплатою 11,99% річних. З метою забезпечення кредитних зобов`язань між сторонами були укладені договори застави транспортного засобу, набутого ОСОБА_1 за рахунок кредиту, та поруки, за яким відповідач ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання відповідати за кредитом ОСОБА_1 у разі його невиконання. Оскільки відповідачі свої обов`язки за договорами належним чином не виконали, то станом на 03 червня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 8285,98 дол.США, які позивач просив стягнути з них разом з понесеними судовими витратами.

27.10.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «Правекс-Банк», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору поруки №3279-010/07Р від 26.03.2007р., укладеного між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 ..

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 15.03.2017р. без виходу до нарадчої кімнати зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 .

02.07.2020р. було подано змінену зустрічну позовну заяву, про визнання договору поруки припиненим, посилаючись на правові висновки ВСУ у справі №6-2662цс15, №6-3087цс16, №6-1009цс17 щодо строку дії поруки. Так, ОСОБА_2 зазначав, що порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведення боргу, а цитуючи позивача: «ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» перевів вимогу про витребування боргу на іншу особу без узгодження з поручителем», та первісним позивачем пропущено 3-х річний строк з дня укладення договору поруки, тобто порука припинилася.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 10.05.2018р залучено до участі в справі правонаступника позивача за первісним позовом та правонаступника відповідача за зустрічним - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»» не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в матеріалах справи є заява про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, неодноразово викликався до суду,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, письмово просив розглядати справу за його відсутності та відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, з заявами про відкладення розгляґду справи не зверталась

В силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України).

Обов`язковою явка сторін у судове засідання не визнавалась.

Матеріали справи містять достатньо доказів для її розгляду.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі належним чином повідомлених учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 березня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк», який змінив своє найменування на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕК-БАНК», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3279-010/07Р (а.с.14-20), відповідно до якого банк надає відповідачу грошові кошти у сумі 9126 дол.США на споживчі цілі строком до 26 березня 2014 року зі сплатою 11,99% річних, а останній зобов`язаний був щомісячно повертати позику рівними платежами у розмірі 109 дол.США зі сплатою процентів за фактичне користування грошима у розмірі 11,99% до 10 числа кожного місяця з остаточним погашенням кредиту до 26 березня 2014 року.

З метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання між АКБ «Правекс-Банк», який змінив своє найменування на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕК-БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір застави транспортного засобу марки «DAEWOO» модель «LANOS TF69Y», 2007 року випуску, р/н НОМЕР_1 , який був придбаний за рахунок кредитних коштів (а.с.24-27). а між іж АКБ «Правекс-Банк», який змінив своє найменування на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕК-БАНК» та відповідачем ОСОБА_2 договір поруки, за яким він взяв на себе зобов`язання відповідати за зобов`язаннями позичальника у разі його невиконання перед банком (а.с.22-23).

31 травня 2017 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Довіра та Гарантія» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними договорами№2, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором №3279-010/07Р від 26.03.2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 , Договором застави транспортного засобу від 26.03.2007р. Договором поруки №3279-010/07Р від 26.03.2007 року, укладеним між АКБ «Правекс-Банк», який змінив своє найменування на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 , перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»(т.1а.с.204-219).

Відповідно до п.1.2. Кредитного договору встановлено, що кредит надається Позичальникові з 26.03.2007 року до 26.03.2014 року із сплатою 11,99% річних. Відповідно до п.1.2. Договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору №№ 3279-010/07Р від 26.03.2007 р. від 09.01.2009 року, встановлено, що на період з з 26.03.2007р. по 26.03.2014р. кредит надається позичальнику зі сплатою 11.99% річних з 26.03.2007р. по 10.01.2008р., а з 11.01.2008р. по 26.03.2014р. -12,99 % річних.

Пунктом 4.4. Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом щомісяця, до 10-го числа наступного місяця.

Відсотки за користування кредитом відповідно до п.4.5. Кредитного договору підлягають сплаті Позичальником щомісяця за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії Договору вказаного в п.1.2. даного Договору.

Пунктом 10.1. Кредитного договору передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п.1.2. Кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь час прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 частини 1статті 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.

Відповідно до ст.509 ЦКУкраїни зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст.530 ЦКУкраїни - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за користування.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. ОСОБА_1 , всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

За нормами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 543 Цивільного кодексу України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Проте станом на 30.06.2015р. року відповідачами належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 8285,98 дол.США, яка складається з заборгованості за кредитом- 6221 дол.США, заборгованості по сплаті процентів - 2064,98 дол.США.

Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 1.1 вищевказаного договору поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору. Згідно з пунктом 1.1 договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань в повному обсязі.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12.

У пункті 4.1 договору поруки визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 26.03.2017р..

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Умовами кредитного договору визначено, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься щомісяця рівними частинами (пункти 4.4, 4.5).

Відповідно до розрахунку заборгованості, останній платіж за кредитним договором за тілом кредиту було враховано від 01.07.2012 року (т.1 а.с.8)

25.06.2015 року відповідачу ОСОБА_2 було направлено вимогу про погашення простроченої заборгованості. З наданих доказів нема підтвердження про отримання вимоги поручителем ОСОБА_2 .

Як видно із змісту вимоги банком було вказано на те, що в разі неотримання вимоги строк виконання умов настає через 7 днів з дня її відправки, тобто з 05.07.2015 р.

З довідок розрахунків видно, що останній раз банком було враховано платіж на тіло кредиту -31.07.2012 р.

При цьому необхідно приймати до уваги, що у разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Оскільки порушення умов договору вже відбулося 31.08.2012 р. після несплати необхідного розміру, а вимога до поручителя не була пред`явлена протягом шести місяців, тому дія поруки припинилася 28.02.2013 р.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини та враховуючи вимоги ч.4 ст.559 ЦК України, вимоги до поручителя ОСОБА_2 є безпідставними, тому не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором від 26.03.2007р. .

З урахуванням того, що у ОСОБА_1 перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 8285,98 доларів США. В той же час суд не вбачає підстав для стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 , оскільки порука, яка виникла на підставі договору поруки № 3279-010/07Р від 26.03.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 , припинена.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до ґрунтовного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», яке є правонаступником ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3279-010/07Р від 26.03.2007 року та стягує з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», яке є правонаступником ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі 8285,98 дол.США, яка складається з заборгованості за кредитом- 6221 дол.США, заборгованості по сплаті процентів - 2064,98 дол.США. та задовольняє частково вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 , оскільки належним способом захисту є визнання поруки припиненою.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» підлягають частковому задоволенню, тому сплачений судовий збір у розмірі 2618,89 грн. покладається на відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 12,13,76-81,141,258-259,263,265,268,273,354,355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (код , адреса, м. Київ, вул. Кутузова, 13) борг за кредитним договором №3279-010/07Р від 26 березня 2007 року в сумі 8285 (вісім тисяч двісті вісімдесят пять) доларів США 98 центів, з яких: 6221 доларів США заборгованість за кредитом; 2064,98 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, а також судовий збір у розмірі 2618,89 грн..

В іншій частині вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати поруку за договором поруки №3279-010/07Р, укладеним між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», який є правонаступником акціонерного комерційного банку «Правекс Банк», припиненою.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 19.03.2021 р.

Суддя: