Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 1020/256/12

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді- Козіної С.М.

за участі секретаря- Маламан Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали суду від 11 жовтня 2012 року у справі № 1020/256/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2021 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення. Заявниця просила роз`яснити п. 2 ухвали Ржищівського міського суду Київської області від 11 жовтня 2012 року у справі № 1020/256/12, а саме:

- з приводу розподілу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2500 га, де цільове призначення (використання) земельної ділянки: площа 0,100 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, площа 0,150 га - для ведення особистого селянського господарства, належну на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю Серії ІІ-КВ № 024425 виданого Кагарлицькою міською Радою народних депутатів від 28 серпня 2002 року, на підставі рішення Кагарлицької міської Ради народних депутатів від 17.05.2002 року № 40. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №890, пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, згідно топографічного плану.

Таким чином:

- за ОСОБА_2 , залишено земельну ділянку та визнано право власності, площею 0,1190 га, що відповідає синій лінії межового позначення топографічного плану розподілу земельної ділянки, з цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд - площею 0,0378 га, та для ведення особистого селянського господарства - площею 0,0812 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

- за ОСОБА_1 , залишено земельну ділянку та визнано право власності, площею 0,1310 га, що відповідає червоній лінії межового позначення топографічного плану розподілу земельної ділянки, з цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд - площею 0,0622 га, та для ведення особистого селянського господарства, площею - 0,0688 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву мотивували тим, що ОСОБА_2 у 2008 році звернувся до суду з позовом до неї про поділ майна, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя.

Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 11 жовтня 2012 року між сторонами було затверджено мирову угоду.

Відповідно до п. 1 ухвали Ржищівського міського суду Київської області від 11 жовтня 2012 року:

- за позивачем було залишено 25,80 кв.м. житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , тобто: кімнату 2-1 площею 9,40 кв.м., кімнату 2-2 площею 10,60 кв.м;

- за відповідачкою було залишено 34,40 кв.м. житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , тобто: кімнату 1-І площею 7,40 кв.м., кімнату 1-2 площею 2,60 кв.м., кімнату 1-3 площею 7,80 кв.м. та кімнату 1-4 площею 10,80 кв.м;

- розподілено в рівних частках між позивачем та відповідачем житлову кімнату 1-5 площею 11,60 кв.м., встановивши міжкімнатну перегородку. Встановлення міжкімнатної перегородки покладено на позивача.

Відповідно до п. 3 ухвали Ржищівського міського суду Київської області від 11 жовтня 2012 року, господарські споруди розділено пропорційно поділу часток осіб у праві власності житлового будинку, згідно топографічного плану:

- за позивачем було залишено убиральню, літній душ та погріб (бетон);

- за відповідачкою було залишено погріб (цегла);

- колодязь залишено в спільному користуванні сторін;

- вхідні частини для кожної із сторін залишено в такому розподілі, який вказано в топографічному плані.

Відповідно до п. 2 ухвали Ржищівського міського суду Київської області від 11 жовтня 2012 року, розподілено земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, згідно топографічного плану:

- за позивачем залишено земельну ділянку, площею 0,1190 га, що відповідає синій лінії межового позначення топографічного плану розподілу земельної ділянки;

- за відповідачем залишено земельну ділянку площею 0,1310 га, що відповідає червоній лінії межового позначення топографічного плану розподілу земельної ділянки.

З метою реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на частину виділеного майна, відповідачка звернулася до державного реєстратора з ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 11 жовтня 2012 року. Проте, їй було повідомлено про неможливість проведення реєстрації права власності земельної ділянки згідно вказаної ухвали, оскільки в ній не визначено цільового призначення земельної ділянки (земельних ділянок) та підстава виникнення права власності на вказану земельну ділянку, тобто на підставі якого правовстановлюючого документу проводився сам розподіл земельної ділянки.

У зв`язку з чим виникла необхідність в роз`ясненні ухвали Ржищівського міського суду Київської області від 11 жовтня 2012 року в частині визначення цільового призначення земельної ділянки, кому саме вона належала та підставу виникнення права власності на вказану земельну ділянку, тобто на підставі якого правовстановлюючого документу проводився сам розподіл земельної ділянки.

У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи встановлено, що ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 11 жовтня 2012 року визнано мирову угоду по справі № 1020/256/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, провадження по справі закрито (а.с. 234-235).

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню по всій території України.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Виходячи з цієї норми закону, роз`яснення рішення суду це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення справжнього його змісту.

Роз`яснення рішення є засобом виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового рішення. Таким чином, суд роз`яснює суть судового рішення, якщо воно є незрозумілим для суб`єкта, якому надано право звернення за відповідним роз`ясненням. Між тим, необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його тяжко виконати, оскільки має місце ймовірність неправильного його виконання чи невиконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Також, досліджуючи подану заяву на предмет наявності підстав для її задоволення, суд виходить з того, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України викладені в ухвалі 13 липня 2016 року у справі № 21-452п16.

Отже, роз`яснення рішення полягає у викладенні судом його змісту у більш доступній, чіткій та конкретизованій формі, при цьому забезпечуючи дотримання принципів «незмінності» змісту рішення та виключно в межах тих питань, які були предметом судового розгляду.

Як вбачається з тексту ухвали суду від 11 жовтня 2012 року вона є повною, чіткою та зрозумілою, ухваленою на підставі наявних в справі матеріалів та відповідно до взаємних поступок сторін, що були умовами мирової угоди та не потребує роз`яснення.

Питання, яке ставить заявниця у своїй заяві, по суті впливає на зміст судового рішення, а роз`яснення рішення можливе виключно без зміни його суті.

Із заяви про роз`яснення судового рішення вбачається, що заявниця просить роз`яснити не судове рішення, а порядок його виконання та надати вказівку щодо подальших дій державного реєстратора. Таким чином, заявницею не наведено жодних мотивів щодо незрозумілості рішення, не викладено обставин, в якій частині рішення є неясним для виконання та не надала доказів того, що рішення суду є незрозумілим для особи, яка його виконує, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про роз`яснення рішення суду.

Керуючись ст. 271, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали суду від 11 жовтня 2012 року у справі № 1020/256/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала, відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Київського апеляційного суду через Ржищівський міський суд Київської області.

Суддя