ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянула в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2020 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту ухвали не зазначені) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківського апеляційного суду про визнання договору дарування недійсним та стягнення моральної шкоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківського апеляційного суду про визнання договору дарування недійсним та стягнення моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначається, що висновки суду першої інстанції про недоліки позовної заяви є надуманими. Окрім того, суд безпідставно всупереч закону не вирішив питання про відстрочку або ж звільнення позивача від сплати судового збору, не дивлячись на подане клопотання і долучення відповідних доказів.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не скористалися.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як убачається з матеріалів справи, у серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 , Харківського апеляційного суду про визнання договору дарування недійсним (а.с.1-5).

Просив визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 01 серпня 2012 року, укладений між ним та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прокопенко А.В., скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 та стягнути з Харківського апеляційного суду часткову компенсацію моральної шкоди в сумі 1 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що оспорюваний договір укладений на вкрай не вигідних для позивача умовах і під час безпричинних важких розладів здоров`я (пошкодження серцево-судинної системи). Також вказував, що на час подачі позову до суду в нього сталося різке погіршення здоров`я, спричинене навмисними діями сусідів.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав невідповідності позовної заяви вимогам п.п.4, 5, 8, 9 ч.3 ст.175, ч.ч.4,5 ст.177 ЦПК України, надано позивачу строк для усунення недоліків - 5 днів з дня вручення ухвали (а.с.8-9).

В цей же день ухвалу направлено на адресу ОСОБА_1 (а.с.10).

19.11.2020 року ОСОБА_1 отримано копію ухвали місцевого суду від 16 вересня 2020 року (а.с.11).

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву, суддя суду першої інстанції виходив з того, що у встановлений судом строк позивачем недоліки позовної заяви виправлено не було.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Вимоги до змісту і форми позовної заяви встановлені ч.3 ст.175 ЦПК України, так позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з позовної заяви позивач у своєму позові виклав фактичні обставини, як він їх собі уявляє. Ним чітко сформульовано позовні вимоги, до позову долучені копії доказів, що малися у нього у розпорядженні.

Відповідність обґрунтування заявлених вимог предмету позову і фактичним обставинам, правова кваліфікація спірних відносин, відповідність обраного способу захисту встановлюється судом при вирішенні спору по суті.

Позивачем у позові заявлено ряд обґрунтованих клопотань про витребування доказів.

Щодо несплати судового збору слід звернути увагу на те, що у позові заявлено клопотання про звільнення позивача або відстрочення від сплати судового збору з посиланням на отриманий у 2019 році дохід у розмірі 3000 грн. На підтвердження доводів такого клопотання позивачем надана довідка про доходи, довідка з банківської установи про відсутність коштів на рахунках.

Отже, суддя суду першої інстанції мав би вирішити питання про наявність чи відсутність підстав, передбачених ст.136 ЦПК України, проте в ухвалі від 16.09.2020 року та в ухвалі від 26.11.2020 року відсутнє будь-яке рішення з цього питання.

Окрім того, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України недоліки, перелічені в ухвалі від 16.09.2020 року (п.4,п.5,п.8 ч.3 ст.175, ч.5 ст.177 ЦПК України), можуть бути усунуті в підготовчому засіданні.

З наведеного слідує, що суддя суду першої інстанції виявив надмірний формалізм у застосуванні норм процесуального закону (див. рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року; «Шишков проти Росії», рішення від 20 лютого 2014 року), що перешкодило заявнику у доступі до правосуддя.

Таким чином, ухвала судді суду першої інстанції від 26 листопада 2020 року підлягає скасуванню, а матеріали позовної заяви поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.367, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2020 року скасувати, матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківського апеляційного суду про визнання договору дарування недійсним та стягнення моральної шкоди повернути до Дзержинського районного суду м.Харкова для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 31 березня 2021 року

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов