РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року

м. Рівне

Справа № 555/1896/19

Провадження № 22-ц/4815/103/21

Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Цвіркун О.С.

Рішення ухвалене в м. Рівне

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

з участю: ОСОБА_1 , адвокат Романова Н.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Відділ з питань опіки та піклування Служби у справах дітей Виконавчого комітету Нетішинської міської ради та Орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, в якому просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання під час укладеного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_4 .. Зазначає, що з 2008 року, вони разом не проживають. Рішенням Нетішинського міського суду від 28.05.2009 року з відповідача стягуються на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку починаючи з 30.04.2009 року. Рішенням Нетішинського міського суду від 16.03.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що аліменти відповідач сплачує не регулярно, іншої участь в матеріальному забезпеченні доньки не приймає. За період з 2011 року, маючи конкретні обов`язки та права, ОСОБА_2 жодного разу належним чином не виконував батьківські обов`язки, жодного разу не скористався своїми батьківськими правами. Він повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо доньки ОСОБА_5 , донькою не опікувався. Позивач вказує, що життям та здоров`ям доньки відповідач ніколи не цікавиться. Зважаючи на таку поведінку відповідача та на таке його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, вона змушена звернутися із позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 12 жовтня 2020 рокуу задоволенні даного позову відмовлено.

Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покладено на Орган опіки та піклування Березнівської районної державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухваленим рішенням, вважає, що при його ухваленні судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, має місце невідповідність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суперечать письмовим доказам, що призвело до ухвалення судом неправильного рішення.

Зазначає, що суд першої інстанції не встановив чи ухиляється відповідач від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та сплати аліментів.

Вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача є саме тим інструментом, який забезпечить інтереси дитини та убереже її у майбутньому від несправедливості.

З цих міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. В зв`язку зі станом здоровя подав заяву про розгляд справи без його участі в якій також просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради в судове засіданні не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 17.07.2004 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 127.

В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області № 2-153/10 від 16.03.2010 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7).

Відповідно до рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області № 2-628/09 від 28.05.2009 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття. Стягнення розпочато з 30.04.2009 року (а.с.6).

Встановлено, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення ним проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

В Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, зазначено, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в як найкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не є особою, яка злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. З цього приводу до відповідача не було застосовано, а ні кримінальної відповідальності за ст. 166 КК України, а ні навіть адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП.

Відповідач відкрито висловлює бажання спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, недостатнє спілкування з дитиною залежало від позиції позивачки, тому вважає, що не заслуговує на крайній захід в виді позбавлення батьківських прав, щодо доньки.

Згідно висновку Відділу з питань опіки та піклування Служби у справах дітей Виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 12/06-02-03/20 від 06.08.2020 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, жодні докази в справі не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються в сукупності.

Вирішуючи даний спір, місцевий суд мотивовано не взяв до уваги наданий висновок, як беззаперечний доказ проти відповідача, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 не є особою, яка злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків та бажає спілкуватися з дитиною і брати участь у її вихованні.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення про відмову в позбавленні відповідача батьківських прав, місцевий суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову та при цьому врахував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів того, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляючись від виховання дитини, та наявність у цьому лише його вини, не надано; ставлення відповідача до своєї доньки та його бажання виконувати батьківські обов`язки.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди позивача із ухваленим у справі судовим рішенням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 квітня 2021 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків