Справа № 490/9832/19
н/п 2-о/490/111/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2019 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява ОСОБА_1 , в якій вона просить встановити факт належності правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу 1/4 частини жилого будинку з відповідною частиною службових та господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 складеному та посвідченому державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Шиліною Г.М. 21.08.1986 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2300 та ММБТІ 28.08.1986 року за № 14208, громадянину України ОСОБА_1 , 1948 року народження.

В обгрунтування вимог посилається на те, що вона зареєстрована у АДРЕСА_1 .

21.08.1986 року заявницею було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 1/4 частини жилого будинку з відповідною частиною службових та господарських будівель та споруд. Зміст договору викладено українською мовою, але в п. 7 графи «Підписи» прізвища, імена та по батькові продавця та покупця написано власноруч сторонами договору російською мовою. У п. 1 договору прізвища, імена та по батькові записано українською мовою.

Так, прізвище заявниці записано як « ОСОБА_5 ». У паспорті її прізвище значиться як « ОСОБА_6 ». Тобто, її прізвище « ОСОБА_6 » не збігається із її прізвищем записаним у договорі купівлі-продажу, який є правовстановлюючим документом.

На момент укладення договору купівлі-продажу, а саме 21.08.1986 року заявницею було пред`явлено у Першій Миколаївській державній нотаріальній конторі, для встановлення її особи, паспорт громадянина СРСР. Державний нотаріус записав її прізвище як « ОСОБА_5 » українською мовою, так як було записано у паспорті.

Пізніше, 22.12.1998 року заявницею було отримано паспорт громадянина України, де її прізвище вже було записано як « ОСОБА_6 ». Замість літери «И» літера «І». При отриманні паспорта громадянина України, паспорт громадянина СРСР нею було здано.

На даний час, Перша Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області не має правових підстав для внесення виправлень у вищезазначений договір купівлі-продажу, так як на момент його укладення прізвище заявниці в паспорт було записано як « ОСОБА_5 ».

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2019 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю ОСОБА_7 .

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 23.12.2019 року, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання заявниці, відкрито провадження у справі за вищезазначеною заявою.

На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 12.02.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 22.02.2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу за вказаною заявою.

Представник заявника надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала, просила заяву задовольнити.

Заінтересовані особи надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення вимог заявниці не заперечували.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

22.12.1998 року Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області було видано паспорт серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії сторінок паспорту заявниці вбачається, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Поряд з цим, згідно копії договору купівлі-продажу, посвідченого 21.08.1986 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2300, ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_9 купила 1/4 частину жилого будинку з відповідною частиною службових та господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Вищезазначений договір було зареєстровано ММБТІ 28.08.1986 року за №14208.

З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що замовником технічної інвентаризації значиться ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.10.2019 року за вихідним №2060/01-21 Державним нотаріальним архівом Миколаївської області було надано відповідь ОСОБА_9 , що виправлення помилок нотаріуса, які були допущені державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Шиліною Г.М. при посвідчені вищезазначеного договору купівлі-продажу, на ім`я ОСОБА_1 , діючим законодавством не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Відповідно до норм статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

З тексту заяви вбачається, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявниці для того аби пред`явити до суду позовну заяву про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

З вищенаведеного вбачається, що заявниці в позасудовому порядку не можливо встановити факт належності правовстановлюючого документу.

За таких обставин зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268, 293, 294, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі задовольнити.

Встановити факт належності договору купівлі-продажу 1/4 частину жилого будинку з відповідною частиною службових та господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , посвідченого 21.08.1986 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2300, а також зареєстрованого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 28.08.1986 року за реєстровим № 14208, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Суддя О.В. Саламатін