П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 359/3880/20

Номер провадження 22-ц/824/4742/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Головачова Я.В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,

вивчивши апеляційні скарги Казака Кирила Ігоровича в інтересах ОСОБА_2 та Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Борця Є. О., у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення матеріальної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року Казак Кирило Ігорович в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 01 травня 2020 року до дня ухвалення рішення суду, матеріальної допомоги при звільненні працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі 426 200 грн. та судові витрати: 50 000 грн. - витрати на правову допомогу та 840 грн. 80 коп. - судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 14 жовтня 2000 року позивач була співробітником Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Наказом № 454/о від 29 квітня 2020 року позивача звільнено із займаної нею посади із 30 квітня 2020 року за власним бажанням, у зв`язку із виходом на пенсію. Разом з тим, на день звільнення, позивач не отримала повного розрахунку за належними виплатами у відповідності до п. 6.25.2 Колективного договору, чим порушив її права, передбачені Законом України «Про оплату праці», ст. 47 КЗпП України та ст. 43 Конституції України.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2020 року (т. І а.с. 188-194) позов ОСОБА_2 , задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_2 матеріальну допомогу в розмірі 426 200 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, в частині стягнення судових витрат у розмірі 420 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн., 26 січня 2021 року Казак К. І в інтересах ОСОБА_2 направив апеляційну скаргу у якій, просив рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2020 року скасувати у вказаній частині та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги у вказаній частині, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок Торгово-промислової палати України № 2051/1.2 від 29 липня 2020 року, на який посилається суд першої інстанції, не є належним доказом на підтвердження форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання відповідачем зобов`язань, передбачених колективним договором.

На думку скаржника, висновок суду першої інстанції щодо відсутності вини відповідача в затримці проведення розрахунку з позивачем, суперечить обставинам, викладеним у рішенні суду.

Скаржник зазначає, що згідно затвердженого фінансового плану Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на 2021 рік та пояснювальної записки до нього, розміщених на офіційному веб-сайті Міністерства інфраструктури України, підприємство планує отримати 3,4 млрд. грн.. чистого доходу від реалізації продукції та 4,1 млн. грн.. чистого прибутку, що підтверджує фінансову спроможність відповідача здійснити належні позивачу виплати.

На думку скаржника, посилання суду на практику Верховного Суду у справах № 243/2071/18 та № 359/3889/18 є помилковим.

Скаржник зазначає, що розмір винагороди за надання йому правничої допомоги є фіксованою сумою, яка становить 50 000 грн., а тому не потребує детального розрахунку та опису наданих послуг.

27 січня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2020 року у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, підприємство просило вищевказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову, відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не надано належної оцінки доказам поданим відповідачем доказів на підтвердження відсутності в останнього фінансової можливості здійснити додаткові виплати за колективним договором.

Скаржник зазначає, що в ситуації, яка склалася, підприємство перестало отримувати прибуток та несе мільйонні збитки внаслідок ведення своєї операційної діяльності у зв`язку з чим, останнє не в змозі виплачувати одноразову грошову допомогу у зв`язку з виходом на пенсію, передбачену колективним договором.

На думку скаржника, суд першої інстанції не врахував аргументів наведених останнім та не надав належної оцінки Звіту на предмет фінансової неспроможності підприємства здійснювати виплати у зв`язку з виходом на пенсію.

Скаржник зазначає, що посилання позивача в позовних вимогах на Закон України «Про оплату праці» та термін «заробітна плата» є некоректними, оскільки одноразова грошова допомога встановлена колективним договором Украероруху не відноситься до заробітної плати, а є додатковим видом допомоги понад обов`язкові норми, які передбачені чинним законодавством України, що підтверджується практикою Верховного Суду.

На думку скаржника, витрати на правову допомогу були значно завищені та не містять детального розрахунку, а відтак, не підлягають задоволенню.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Казака Кирила Ігоровича в інтересах ОСОБА_2 , надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

17 та 19 лютого 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли відзиви від позивача на апеляційну скаргу відповідача з відповідними підтвердженнями про направлення відзиву останньому. Вказані відзиві є аналогічними за змістом, у зв`язку чим, колегія суддів вважає, що позивачем подано один відзив.

З вказаного відзиву вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача та просить залишити її без задоволення.

На думку позивача, посилання відповідача на відсутність у підприємства грошових коштів для виплати позивачу матеріальної допомоги є необґрунтованим, оскільки відсутність коштів не звільняє роботодавця від покладених на нього обов`язків щодо виплати матеріальної допомоги.

Позивач вважає, що посилання відповідача на відсутність фінансової можливості виплатити їй матеріальну допомогу, спростовується долученими до відзиву доказами.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Казак К. І. підтримав доводи апеляційної скарги поданої в інтересах ОСОБА_2 та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній, проти задоволення апеляційної скарги Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, заперечував.

Представник Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - Бохан О. Г. підтримав доводи апеляційної скарги поданої в інтересах підприємства та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної допомоги суд першої інстанції виходив з того, що фінансовий стан відповідача не може бути підставою для відмови у виплаті позивачу матеріальної допомоги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку суд першої інстанції виходив з відсутності у відповідача вини в затримці проведення розрахунку з позивачем.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що наказом № 454/о від 29 квітня 2020 року ОСОБА_2 було звільнено із займаної посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію з 30 квітня 2020 року (т. І а.с. 24-28).

Листом від 04 травня 2020 року Державне підприємство обслуговування повітряного руху України повідомило ОСОБА_2 про те, що у зв`язку із складним фінансовим станом підприємства та відсутністю наявних коштів на сьогодні немає можливості надання матеріальної допомоги у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію та при звільненні працівників пенсійного віку за власним бажанням (т. І а.с. 30).

Відповідно до п. 6.25.2 колективного договору між адміністрацією Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками за 2015 рік, у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги (т. І а.с. 32-35; 57-61).

Згідно довідки про середню заробітну плату ОСОБА_2 виданої Украерорух, середня заробітна плата останньої за 2 календарних місяці роботи, що передують даті звільнення становить: 46812 грн. 61 коп. та 1 733 грн. 80 коп. (т. І а.с. 87).

З протоколу № 2 від 18 березня 2020 року вбачається, що робочою групою з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру було прийнято рішення про здійснення виплат лише заробітної плати працівникам, а також обов`язкових податків та зборів (т. І а.с. 62-64).

Наказом № 197 Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 16 березня 2020 року на підприємстві встановлено простій з 18 березня 2020 року до 31 травня 2020 року (т. І а.с 65-66).

Наказом № 245 Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 10 квітня 2020 року на підприємстві введено режим неповного робочого часу починаючи з 10 липня 2020 року (т. І а.с.151).

Наказом № 410 Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 27 травня 2020 року простій на підприємстві було продовжено з 1 червня 2020 року до 15 липня 2020 року (т. І а.с. 68-69).

Із висновку Торгово-промислової палати України №2051/1.2 від 29 липня 2020 року вбачається, що світова ситуація з розповсюдженням коронавірусу COVID-19 мала критичний вплив як на світову, так і на українську авіаційну галузь. Зважаючи на виконання введеного органами державної влади України карантину, заборони виконання міжнародних польотів та польотів над територією України, вітчизняні авіакомпанії, які здійснювали пасажирські перевезення, тимчасово призупинили провадження своєї операційної діяльності. Як наслідок даної ситуації та введених заходів, падіння трафіку у повітряному просторі України протягом другої половини березня - травня 2020 року склало приблизно -95% з негативними піками аж до -98%. Авіаційна, і зокрема, аеронавігаційна галузь України та світу переживає безпрецедентну системну кризу, яка викликана падінням обсягів повітряного руху на 90%. Прогнозовані строки повернення до докризових рівнів 2019 року коливаються від двох до трьох років.

Вказаним висновком підтверджено, зокрема, настання істотної зміни обставин, які унеможливлюють виконання умов колективного договору між адміністрацією Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками, зареєстрованого управлінням соціального захисту населення Бориспільської міської ради 11 лютого 2015 року у період настання карантинних обмежень (з 16 березня 2020 року) та протягом 6 місяців після їх завершення(т. І а.с.155-171).

Так, відповідно до ст.10, ч.ч. 1,3 ст. 13 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України вихідна допомога виплачується працівникові при припиненні трудового договору з певних підстав. Однак підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно із законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників (частина перша статті 9-1 КЗпП України).

Так, відповідно до п. 6.25.2. колективного договору між адміністрацією Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками за 2015 рік, в редакції, чинній станом на 30 квітня 2020 року (день звільнення позивача), у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги.

Пунктом 14.1 колективного договору визначено, що усі виплати, пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм, здійснюються за рахунок власних коштів підприємства (за їх наявності) у послідовності пріоритетів, визначених додатком №26 до цього договору.

Постановою КМУ від 11 березня 2020 року №211 оголошено карантин та інші заходи збереження здоров`я людей в умовах епідеміологічної ситуації.

Із змісту протоколу № 2 від 18 березня 2020 року вбачається, що робочою групою з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру було прийнято рішення про здійснення виплати лише заробітної плати працівникам, а також обов`язкових податків та зборів.

У травні 2020 року, п. 6.25.2., яким у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги, було виключно з колективного договору між адміністрацією Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками.

Таким чином, положеннями колективного договору, який діяв на час звільнення позивача, передбачено гарантоване право останньої на виплату їй матеріальної допомоги, а відсутність прибутку у ДП «Украерорух» не може впливати на гарантовані та належні працівнику суми коштів, які підлягають виплаті, у зв`язку чим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної допомоги у зазначеній судом сумі.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Так, Постановою КМУ від 11 березня 2020 року №211 оголошено карантин та інші заходи збереження здоров`я людей в умовах епідеміологічної ситуації.

Наказом в.о. директора ДП «Украерорух» № 197 від 16 березня 2020 року на підприємстві встановлений простій з 18 березня 2020 року до 31 травня 2020 року, який наказом в.о. директора ДП «Украерорух» №410 від 27 травня 2020 року було продовжено з 1 червня 2020 року до 15 липня 2020 року.

Наказом в.о. директора ДП «Украерорух» № 245 від 10 квітня 2020 року на підприємстві введено режим неповного робочого часу починаючи з 10 липня 2020 року.

Висновком Торгово-промислової палати України про істотну зміну обставин від 29 липня 2020 року №2051/1.2 підтверджено, зокрема, настання істотної зміни обставин, які унеможливлюють виконання умов колективного договору між адміністрацією Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками, зареєстрованого управлінням соціального захисту населення Бориспільської міської ради 11 лютого 2015 року у період настання карантинних обмежень (з 16 березня 2020 року) та протягом 6 місяців після їх завершення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, щодо відсутності у діях відповідача вини щодо затримки у здійсненні виплати позивачу матеріальної допомоги у строки та порядку визначеному колективним договором, у зв`язку з чим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, відсутні.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, оскільки позивачем за подання апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу у сумі 50 000 грн., проте позовні вимоги було задоволено частково, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у сумі 420 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 25 000 грн.

Колегія суддів ставиться критично до посилання ОСОБА_2 на те, що висновок Торгово-промислової палати України № 2051/1.2 від 29 липня 2020 року не є належним доказом на підтвердження форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання відповідачем зобов`язань, передбачених колективним договором, оскільки вказаний висновок було зроблено на підставі документів, які зокрема, наявні в матеріалах справи, та містить інформацію щодо предмету доказування.

Посилання ОСОБА_2 на те, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності вини відповідача в затримці проведення розрахунку з позивачем, суперечить обставинам, викладеним у рішенні суду є безпідставним та не відповідає дійсності.

Посилання ОСОБА_2 на фінансовий план Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на 2021 рік та пояснювальну записку до нього, як на підставу для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, є безпідставним, оскільки наявні в матеріалах справи докази, зокрема, наказ в.о. директора ДП «Украерорух» № 197 від 16 березня 2020 року, наказ в.о. директора ДП «Украерорух» № 245 від 10 квітня 2020 року; наказ в.о. директора ДП «Украерорух» №410 від 27 травня 2020 року; висновок Торгово-промислової палати України про істотну зміну обставин від 29 липня 2020 року №2051/1.2 підтверджують відсутні вини відповідача у не здійсненні своєчасної виплати позивачу матеріальної допомоги при звільненні працівника за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію.

Посилання ОСОБА_2 на те, що розмір винагороди за надання йому правничої допомоги є фіксованою сумою, яка становить 50 000 грн., а тому не потребує детального розрахунку та опису наданих послуг, не спростовує висновків суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 25 000 грн., оскільки в даному випадку суд виходив, зокрема, із часткового задоволення позовних вимог.

Посилання ДП «Украерорух» на відсутності в останнього фінансової можливості здійснити додаткові виплати за колективним договором, не може бути підставою для відмовити у здійснені виплати матеріальної допомоги при звільненні, оскільки станом на день звільнення позивача із займаної посади, право на отримання матеріальної допомоги було передбачено колективним договором незалежно від наявності у підприємства коштів.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Казака Кирила Ігоровича в інтересах ОСОБА_2 та Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 01 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Я. В. Головачов

О. В. Шахова