Справа № 573/90/21
Номер провадження 2/573/118/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.

за участю секретаря: Сітало Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білопільської міської ради Сумської області, третя особа Білопільська районна державна нотаріальна контора Сумської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Білопільської міської ради Сумської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що її батьками є ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 . Після смерті матері, батько проживав спочатку однією сім`єю, а потім у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача ОСОБА_3 помер. Його дружина ОСОБА_5 за життя зробила заповіт, яким все своє майно заповіла дітям чоловіка ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який не змінювався і не скасовувався. ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Суми померла ОСОБА_8 . Після смерті останньої відкрилась спадщина на все належне їй майно та майнові права. Позивач своєчасно звернулась до державного нотаріуса та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Інші спадкоємці відмовились у нотаріальному порядку від прийняття спадщини на користь позивача. Згодом дізналась про те, що до складу спадщини також входить земельна частка (пай) у землі, яка перебувала на території Куянівської сільської ради у колективній власності ВАТ «Куянівський бурякорадгосп», розміром 4,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0274808. Маючи намір прийняти спадщину після смерті спадкодавця позивач звернулась до нотаріуса, проте в оформленні спадщини на вищевказану земельну частку (пай) їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та розбіжністю написання прізвища власника земельної частки. Вказує, що через написання у сертифікаті дошлюбного прізвища власника земельної частки, вона не може реалізувати своє право на спадщину. Зазначає, що встановлення юридичного факту їй необхідно для оформлення спадщини на земельну частку (пай), як спадкоємцю за заповітом. Вважає, що вирішити проблемне питання у досудовому порядку неможливо з вказаних вище причин, а тому спосіб поновлення порушеного права є встановлення судом факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю та визнання за ним права. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить:

-встановити факт належності ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0274808, розміром 4,42 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у ВАТ «Куянівський бурякорадгосп», виданого на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації 27 серпня 2000 року № 358 на ім`я « ОСОБА_4 »;

-визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну частку (пай), яка перебувала на території Куянівської сільської ради у ВАТ «Куянівський бурякорадгосп» розміром 4,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0274808, виданого на ім`я ОСОБА_4 на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації 27 серпня 2000 року № 358.

Ухвалою від 21 січня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом з призначенням її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а. с. 29-30).

19 березня 2021 року ухвалою суду підготовче провадження по справі закрите, справу призначено до розгляду по суті (а. с. 59).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність (а. с. 66).

Представник відповідача Білопільської міської ради Сумської області у судове засідання не з`явився. Міський голова надіслав клопотання про розгляд справу без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують (а. с. 65).

Третя особа представник Білопільської нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, завідував направила до суду листа про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а. с. 64).

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтва про укладення шлюбу позивача серії НОМЕР_2 (а. с. 11-12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми померла ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Воронівка помер ОСОБА_3 , згідно із свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 (а. с. 13, 15).

Зі змісту Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу вбачається, що ОСОБА_3 23 листопада 1992 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 . Після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище чоловіка ОСОБА_10 (а. с. 14).

За даними відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 05 березня 2020 року № 130/162-20 вбачається, що ОСОБА_4 мала право на земельну частку (пай) розміром 4,42 в умовних кадастрових гектарах на території Куянівської сільської ради, ВАТ «Бурякорадгосп Куянівський» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0274808, виданого на підставі розпорядження Білопільської райдержадміністрації від 27 серпня 2000 за № 358. Оригінал сертифікату одержаний власником на руки, про що свідчить підпис у Книзі реєстрації сертифікатів (а. с. 20).

Відповідно до копії заповіту, посвідченого 05 липня 1996 року секретарем виконавчого комітету Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за № 29, ОСОБА_8 заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все, що буде належати їй на день смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а. с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Суми померла ОСОБА_8 , що підтверджується актовим записом про смерть № 49 (а. с. 37).

Згідно з довідкою-характеристикою Воронівської сільської ради від 21 лютого 2020 року ОСОБА_8 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_8 посвідчений виконкомом сільської ради 05.07.1996 року за № 147, який не змінювався і не скасовувався. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 здійснили поховання ОСОБА_8 та вступили в управління спадковим майном (а. с. 19).

У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданого державним нотаріусом Білопільської районної держаної нотаріальної контори від 26 листопада 2020 року вбачається, що видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) серії СМ № 0274808, не вдається можливим у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (а. с. 23).

Згідно з п. 24 зазначеної вище Постанови при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Із інформаційної довідки, виданої завідувачем Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальовою Л.Б. вбачається, що державним нотаріусом заведено спадкову справу № 159/2004 після ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 за заявою ОСОБА_1 (а. с. 39).

Згідно із копією спадкової справи №159/2004 після померлої ОСОБА_8 державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно спадкодавця, зокрема на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 17, 51-54).

Крім того, в матеріалах спадкової справи маються письмові заяви інших спадкоємців за заповітом - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які відмовились у нотаріальному порядку від прийняття спадщини за заповітом (а. с. 51-52).

На даний час позивач має намір оформити право власності на зазначену вище земельну частку (пай), що залишилася після смерті спадкодавця, але через відсутність правовстановлюючого документу та факту належності його спадкодавцю, не може успадкувати майно.

Також з письмових пояснень свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вбачається, що останні підтвердили, що ОСОБА_4 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_10 , дійсно мала за життя земельний пай на території Куянівської сільської ради, який перебував у колективній власності у ВАТ «Бурякорадгосп Куянівський», де й працювала тривалий час (а. с. 41-43).

Стосовно встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом, суд враховує наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Згідно зі змістом ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності з п.п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

На підставі вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України визначено суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце, час і народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в абз. 1 п. 12 Постанови зі змінами і доповненнями, суд може встановлювати також факти належності особі правовстановлюючих документів.

Позивач, як спадкоємець за заповітом, позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв`язку з тим, що існують розбіжності у деяких правовстановлюючих документах.

Як зазначає позивач, встановлення юридичного факту їй необхідно для оформлення у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення її особистих майнових прав.

При цьому видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку і вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та встановити факт належності спадкодавцю правовстановлюючого документу та визнати за позивачем право власності на вищевказану земельну частку (пай), розміром 4,42 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Білопільської міської ради Сумської області (місце знаходження: м. Білопілля, вул. Соборна, буд. 70 Сумської області, ), третя особа Білопільська районна державна нотаріальна контора Сумської області (місце знаходження: м. Білопілля, Торгова площа, буд. 27 Сумської області) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0274808, розміром 4,42 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у ВАТ «Куянівський бурякорадгосп», виданого на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації 27 серпня 2000 року № 358 на ім`я « ОСОБА_4 ».

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну частку (пай), яка перебувала на території Куянівської сільської ради у ВАТ «Куянівський бурякорадгосп» розміром 4,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0274808, виданого на ім`я ОСОБА_4 на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації 27 серпня 2000 року № 358.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя