Справа №: 398/4485/20
провадження №: 2/398/695/21
РІШЕННЯ
Іменем України

"29" березня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Крімченко С.А.
з участю секретаря судового засідання Карпушевої О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про відшкодування моральної шкоди за несвоєчасну виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 , який діє від імені позивача ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача на користь позивача 5000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди за несвоєчасну виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій та проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.07.03.2019 року наказом №34о/с командира ВЧ НОМЕР_1 з позивачем припинено контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та звільнено у запас Збройних сил України на підставі п.п. «б» п. 2 ч. 5 (за станом здоров`я) ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №115 від 16.05.2019 року позивача виключено із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.Але в день звільнення з позивачем не було проведено остаточного розрахунку, а саме не було виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій в період з 2015 по 2019 рік виходячи з грошового забезпечення, станом на день звільнення з військової служби 16.05.2019р. Зазначає, що позивач звертався до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача та рішенням суду від 13.01.2020 року позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 16.05.2019 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 16.05.2019 року.Внаслідок протиправної бездіяльності відповідача позивач лише 30.01.2020 року, тобто через 11 місяців після звільнення, отримав грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасник бойових дій. Відповідач не в перше порушував трудові та соціальні права позивача, зокрема не виплативши останньому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, не проводивши індексацію грошового забезпечення .Тому, на думку представника позивача, зважаючи на протиправну бездіяльність відповідача, яка встановлена вищезазначеним рішенням суду, є всі наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, яку позивач оцінив в 5000 грн.
23.03.2021 року від командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач вважає безпідставними вимоги позивача та просить відмовити в задоволенні позову. Визнав, що Військова частина на момент звільнення не сплатила Позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій . Відсутність даної виплати пов`язана з її спірним характером , так як проблема щодо виплати компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій мала Всеукраїнських характер та була вирішена лише в результаті розгляду Верховним Судом зразкової справи № 620/4218/18 .Даний факт вказує на відсутність вини посадових осіб ВЧ у спричиненні позивачу будь-якої шкоди. В позовній заяві представник позивача взагалі не зазначив, в чому саме виражаються негативні емоції Позивача та чи досягли вони рівня страждань або приниження , які заподіють моральну шкоду.Розмір моральної шкоди необґрунтований. Крім того, військова частина вважає, що витрати на правову допомогу у сумі 9500 грн. є безпідставно завищеними та необґрунтованими, оскільки даний спір є малозначним та не має характеру великої складності; за період з 01.01.2020 року по 17.11.2020 року адвокатом Гулим А.В. тільки до Олександрійського міськрайонного суду було подано дві аналогічні позовні заяви про стягнення моральної шкоди саме з ВЧ; копії документів, які були необхідні для подання позовної заяви було наявні у адвоката задовго до дати укладення договору №424 від 18.11.2020 року, оскільки адвокат та позивач співпрацюють не вперше; розмір витрат на правничу допомогу не відповідає розміру ціни позову та іншим вимогам п.4 ч.4 ст.137 ЦПК України. Враховуючи викладене представник відповідача просить максимально зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.
Представник позивача направив відповідь на відзив, згідно якою не погодився з позицією відповідача.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Позовні вимоги просить задовольнити.
Представник відповідача також у судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення проти нього, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Позивач є учасником бойових дій та перебував на військовій службі, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серія НОМЕР_2 (а.с.6).
Наказом командувача Національної гвардії України від 07.03.2019 року №34о/с, позивача звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за підпунктом «б» пункту два частини п`ятої (за станом здоров`я) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(а.с.7).
Як свідчить вказаний наказ позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та має військове звання полковника, начальника заступник командира НОМЕР_3 з тилу - начальник тилу НОМЕР_3 Національної гвардії України.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 16.05.2019 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 16.05.2019 року.
Зазначене рішення суду набрало законної сили та виконане, що не заперечується сторонами.
Так, відповідно до платіжного доручення №174 від 29.01.2020 року відповідачем перераховано на рахунок позивача грошові кошти в сумі 55453,04 грн. як компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.
Відповідальність за порушення трудових прав військовослужбовців та відшкодування моральної шкоди військовослужбовцю у разі порушення його трудових прав не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулюють порядок проходження військової служби, а тому до спірних відносин слід застосовувати положення ЦК України та КзпП України.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірною бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).
Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року встановлено, що саме протиправна бездіяльність відповідача призвела до порушення трудових прав Позивача, що полягає у невиплаті в день звільнення грошової компенсації за невикористану позивачем у 2015-2019 рр. додаткову відпустку як учасника бойових дій.
Саме протиправна бездіяльність відповідача призвела до порушення трудових прав позивача та чинним законодавством України саме на відповідача покладено обов`язок відшкодувати позивачу моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди.
Так, рішенням від 27 липня 2004 року у справі «Ромашов проти України» Європейський суд з прав людини присудив заявнику відшкодування моральної шкоди, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. Суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, який не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.
Суд враховує, що при звільненні з військової служби позивач розраховував на отримання компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік , але відповідачем при звільненні позивача не дотримані всі надані законодавством гарантії, що призвело до порушення конституційних прав останнього. ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, яка пов`язана із моральними стражданнями, оскільки, позивач відчував певні негативні емоції та дискомфорт, прикладав додаткові зусилля для організації свого життя, змушений був звертатися за правовою допомогою та в суд.
При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги також характер правопорушення, його тривалість, зокрема те, що позивач, належні йому при звільненні суми, отримав через 11 місяців з моменту звільнення, а тому керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, суд вважає обґрунтованим визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать , зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються , зокрема , учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їх прав.Разом з тим, Велика Палата ВС у справі 3 9901/70/20 від 06 травня 2020 року надала висновок, що судовий збір не стягується з учасників бойових дій тільки у разі, якщо вони звертаються за захистом своїх порушених прав, які пов`язані з ветеранським статусом.
За подання даного позову Позивачем сплачений судовий збір в сумі 840 грн.80 коп., що підтверджується відповідною квитанцією.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником позивача направлено до суду заяву , в якій він зазначає, що докази витрат на правову допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, тому при винесенні даного рішення суд не вирішує питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу, понесених позивачем.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 82, 137, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про відшкодування моральної шкоди за несвоєчасну виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій задовольнити .
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
представник позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ;
відповідач: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код за .
Суддя С.А.Крімченко