Справа № 529/73/21
Провадження № 2/529/66/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Кириченко О.С., розглянувши в приміщенні суду в смт Диканька Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2021 року АТ КБ "ПриватБанк" звернувся з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в сумі 36 492,58 грн. та судові витрати по справі у розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.06.2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 8000 грн. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, на вимоги про погашення заборгованості не реагувала, внаслідок чого станом на 04.01.2021 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 36492 грн. 58 коп., з яких: 28561 грн. 33 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 7931 грн. 25 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

11.02.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідачем ОСОБА_1 до суду 01 березня 2021 року подано відзив. У відзиві на позов відповідач зазначає, що дійсно 10.06. 2014 року між нею та позивачем була підписана анкета-заява №б/н. Згідно з цим документом, кредитний ліміт не було встановлено, тип кредитної карти не було обрано, відомості про встановлення плати у вигляді відсотків в заяві теж відсутні. Більше жодних документів відповідач з позивачем не підписувала. Позивач неодноразово змінював кредитний ліміт на карті шляхом його збільшення, при цьому такі зміни відбувалися без узгодження з відповідачем. При підписанні заяви кредитний ліміт взагалі не був встановлений, тому відповідач, користуючись картою, взагалі не знала про існування кредитного ліміту. Згідно з довідкою, наданою позивачем, кредитний ліміт змінювався з 0 грн. при видачі картки і до 8 000 грн. станом на 14.07.2016 року. Згідно з поданою позивачем випискою по рахунку, останній раз вона використовувала картку 11.10.2016 року, зробивши переказ на свою "Скарбничку", після чого картою не користувалася. В свою чергу, позивач, не зважаючи на встановлений ліміт в розмірі 8000 грн, продовжував нараховувати на карту різноманітні платежі, штучно збільшуючи заборгованість по тілу кредиту. Також, відповідач вважає незаконними стягнуті з нею страхові платежі за період за 2016 - 2020 роки на загальну суму 6652,82 грн.

Також, відповідач вказує, що при підписанні анкети-заяви не узгоджувались умови щодо нарахування пені, але не зважаючи на це, позивач протиправно нараховував пеню в сумі 1150 грн.

Відповідач зазначає, що з незрозумілих її підстав позивач щомісяця, кожного 10-го числа стягував з відповідача по 20 грн. комісії за обслуговування, протягом 2017 -2020 року до суми її боргу протиправно включено комісії в загальній сумі 740 грн.

Як вказано у виписці по рахунку, позивачем постійно нараховувалися відсотки за користуванням кредитом, при цьому розмір відсотків постійно змінювався і з неї стягувалася відсотки у наступних ромірах : 3,4%, 3,6%, 3,5%, які в свою чергу також не були узгодженні при підписанні неї Анкети - заяви. Крім цього, відповідач вказує, що на даний час вона сплатила абсолютно всі кошти, що бралися у позивача, згідно виписки її переплата складає 17203 грн. 37 коп, тому просить суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено і це підтверджується наявними у справі доказами, що 10 червня 2014 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н. Цей договір укладено шляхом звернення відповідача до банку з Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 10.06.2014 року (а.с. 22).

Згідно з зазначеної заяви відповідач погодилася з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта і Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до довідки АТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_1 було видано наступні картки:

№ НОМЕР_1 , зі строком дії з 10.06.2014 до квітня 2010 року; № НОМЕР_2 , зі строком дії з 01.03.2017 до серпня 2020 року (а.с. 15).

Звертаючись з позовом до суду, Банком вказано, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, станом на 04.01.2021 утворилась заборгованість в розмірі 36492,58 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 28561,33 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 7931,25 грн.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що за змістом укладеного між сторонами договору від 10 червня 2014 року, умови якого зафіксовані лише у анкеті-заяві, яка підписана відповідачем, вона не містять строку повернення кредиту (користування ним).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Тому, у відповідача до пред`явлення банком цього позову до суду не виникло зобов`язання з повернення отриманих коштів.

Також, судом враховується, що окрім анкети - заяви від 10.06.2014, наявність договірних відносин про отримання відповідачем кредитних коштів, підтверджується випискою по карті, яка підтверджує постійне використання кредитної карти шляхом знімання відповідної суми та періодичним поповненням кредитної картки (а.с. 16-21).

В свою чергу, з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на відповідача ОСОБА_1 , вбачається, що старт карткового рахунку відбувся 10.06.2014 року, 24.11.2015 року відбулася зміна кредитного ліміту до 8000 грн., який потім неодноразово змінювався і станом на 01.03.2017 року становив 8000 грн., а потім 27.09.2018 року - 0,00 грн.. (а.с. 14).

Доказів збільшення кредитного ліміту відповідачу до 28561,33 грн АТ КБ "ПриватБанк" не надано.

Крім цього, з виписки по картці, яка перебувала в користуванні відповідача, також не вбачається відомостей щодо збільшення останній кредитного ліміту до 28561,33 грн.

З вказаної виписки також вбачається, що за картою № НОМЕР_2 за період користування карткою відповідач ОСОБА_1 отримала кредитних коштів в сумі 34741,36 грн., в свою чергу повернула шляхом внесення відповідних сум або списання із вказаного рахунку банком - 56735,19 грн. /а.с.16-21/.

А оскільки анкета-заява від 10 червня 2014 року не містить відомостей про строки кредитування, не визначено відсоткову ставку, не погоджено підстави для їх нарахування відсутні.

Таким чином, випискою по рахунку відповідача, наданою позивачем, підтверджується факт повної сплати (списання коштів) відповідачем отриманих в банку коштів та виключає можливість їх повторного стягнення з відповідача.

Крім того, вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів не містять підпису ОСОБА_1 , а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодилася на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, ознайомившись з ними. Таким чином, при укладенні договору з відповідачем АТ КБ "Приватбанк" не дотрималося вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з позивачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розуміла саме ці умови та погодилася з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку складовою частиною укладеного між сторонами договору, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню.

Отже, виходячи з того, що Банком не доведено належними та допустимими доказами наявність узгоджених умов про порядок нарахування процентів та їх розмір, а також враховуючи те, що розмір кредитних коштів, отриманих відповідачем за кредитним договором від 10 червня 2014 року на день розгляду справи відповідачем повернутий в повному обсязі, у задоволенні позовних вимог Банку необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 625, 626, 628, 634, 638, 1048 ч. 1, 1054 ЦК України, ст. cт. 10, 12, 13, 17, 81, 89, 141, 247 ч. 2, 259, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" місцезнаходження: вул. Грушевського, 1 Д, м. Київ, , рахунок № НОМЕР_3 /для погашення заборгованості та судових витрат/, МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Головуючий: О.С.Кириченко