Справа № 296/2301/21
УХВАЛА

Іменем України

"17" березня 2021 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Адамович О.Й., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Житомирської міської ради, треті особи: Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, ОСОБА_4 про скасування рішення Житомирської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення паркану,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду м.Житомира з позовною заявою до ОСОБА_3 , Житомирської міської ради, треті особи: Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, ОСОБА_4 про скасування рішення Житомирської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення паркану.

Разом з позовною заявою представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, згідно якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_5 зведення будь яких споруд на спірній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви вказано, що відповідач ОСОБА_5 на земельній ділянці, що є предметом судового спору, здійснює будівництво, а тому існують вагомі підстави для вжиття заходів забезпечення позову по даній справі. Також зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення по справі у разі задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Однак, в заяві про забезпечення позову відсутнє обґрунтування позову в частині необхідності та можливості застосування такого заходу забезпечення позову з посиланням на конкретні норми ЦПК України. Заявник в мотивувальній частині обґрунтовує заяву посилаючись на норму про арешт майна, одна просить встановити заборону зведення споруд.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, в заяві про забезпечення позову не вказано пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Вказані вище відомості є необхідними для забезпечення позову у відповідності до положень ст. 151 ЦПК України, і за їх відсутності заява про забезпечення позову не може бути прийнята та розглянута по суті.

Згідно ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного суддя вважає, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О. Й. Адамович