справа № 361/5447/19
головуючий у суді І інстанції Сердинський В.С.
провадження № 22-ц/824/6837/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
УХВАЛА

01 квітня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Мостова Г.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мітюріна Сергія Олександровича на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу та поділ спільного майна, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Мітюрін С.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, а також, поновити строк на апеляційне оскарження та відстрочити сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що позивач була відсутня під час проголошення оскаржуваного рішення, представник позивача отримав скан-копію оскаржуваного рішення 12 лютого 2021 року на електронну пошту, а 15 лютого 2021 року отримав друковану копію рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року проголошено у відкритому судовому засіданні 30 листопада 2020 року за відсутності учасників справи (а.с. 74, 75-81 т. 2).

Останнім днем для подачі апеляційної скарги, у розумінні частини 1 статті 354 ЦПК України, було 30 грудня 2020 року.

Відповідно до інформації з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, представник ОСОБА_1 - адвокат Мітюрін С.О. отримав копію оскаржуваного рішення 15 лютого 2021 року (а.с. 90 т. 2).

Апеляційна скарга подана через засоби поштового зв`язку 11 березня 2021 року (а.с. 91-98 т. 2).

Матеріали справи не містять доказів отримання стороною позивача копії оскаржуваного рішення раніше ніж 15 лютого 2021 року.

Згідно із частиною 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Гарантуючи відповідно до частини першої статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Враховуючи викладене, строки апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції підлягають поновленню.

Крім цього, до апеляційної скарги не приєднано доказів сплати судового збору.

Позивачем правильно сплачено судовий збір за подання позовної заяви у сумі 5 763 грн. (а.с. 2 т. 1).

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за апеляційну скаргу на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Судовий збір за подання апеляційної скарги становить 8 645 грн. (5 763 грн * 150%).

Судовий збір має бути сплачено за реквізитами: ГУК у м. Києві/ Соломян.р н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: (МФО) 899998; рахунок отримувача: UA0026010; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: судовий збір за апеляційною скаргою (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Київський апеляційний суд.

Документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до Київського апеляційного суду в оригіналі.

Клопотання про відстрочення сплати судового збору мотивоване тим, що 28 серпня 2020 року Деснянським районним судом міста Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, встановлено факт проживання дітей з ОСОБА_1 та перебування дітей на її утриманні.

Зазначає, що ОСОБА_2 ухиляється від сплати встановлених судовим наказом аліментів, самоусунувся від витрат на дітей, тому матеріальне навантаження на ОСОБА_1 є надмірним, виховання дітей вимагає значних витрат.

Розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору та приєднані докази, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно із частинами 1, 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 8 Закону «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Зі змісту статті 8 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Таким чином, відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору можливе виключно за наявності відповідних підстав є правом, а не обов`язком суду. Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Суд наголошує, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан заявника для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на заявника.

Враховуючи викладене та предмет спору, оцінивши надані заявником докази на підтвердження майнового стану ОСОБА_1 , суд вважає за можливе задовольнити клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Отже, апеляційну скаргу подано до належного суду у встановлені законом строки, особою, що має право на апеляційне оскарження. За формою і змістом апеляційна скарга відповідає вимогам статті 356 ЦПК України.

Керуючись статтями 359-361 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2021 року.

Відкрити апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу та поділ спільного майна за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мітюріна Сергія Олександровича на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2020 року.

Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

В порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, надіслати особам, які беруть участь у справі, копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги.

Надати учасникам справи строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали, протягом якого може бути поданий відзив у письмовій формі на апеляційну скаргу.

Згідно з частиною 4 статті 360 ЦПК України до відзиву необхідно додати докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова