Дата документу 11.03.2021 Справа № 554/2185/20
Провадження № 2/554/941/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Велігоцької О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , Полтавська міська рада, Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Цвітоха Юлія Миколаївна, Полтавський обласний державний нотаріальний архів, ОСОБА_4 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності на спадкове майно

УСТАНОВИВ:

12.03.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, відповідно до якого прохав суд:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Цвітохою Ю.М., номер запису про право власності 32492411 від 22.07.2019, за яким право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 .

- витребувати з чужого незаконного володіння, а саме у ОСОБА_2 квартиру за адресою АДРЕСА_1 , площею 43,1 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , та передати вказану квартиру ОСОБА_1 .

- визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за померлою у січні 2013 року ОСОБА_5 у складі майна - 2/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивачем ОСОБА_1 зазначено, що він є спадкоємцем після смерті своєї матері, ОСОБА_5 , яка померла у січні 2013 року , та якій на день смерті належало 2/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 (1/3 частина набута у порядку приватизації та 1/3 - у порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 ). 16.08.2013 він своєчасно подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після померлої матері, ОСОБА_5 , наразі триває процес оформлення спадщини, який затягнений у зв`язку із його проживанням в іншій державі. Інший спадкоємець, ОСОБА_4 , що є його братом, є власником 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 , набутої у порядку приватизації, та також звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_5 , однак заява була подана ним поза межами передбаченого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, у зв`язку із чим нотаріусом 03.07.2015 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкової квартири. Таким чином, позивач прохав визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що такий спосіб захисту його прав є найбільш ефективним з огляду на наступні обставини. В кінці вересня 2019 він випадково дізнався, що право власності на квартиру (1/1 частина) було визнано на підставі рішення суду за ОСОБА_3 , який 22.07.2019 продав квартиру гр. ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Цвітохою Ю.М., якою було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за гр. ОСОБА_2 (запис № 32492411 від 22.07.2019). Рішення суду, на підставі якого за ОСОБА_3 було визнано право власності на квартиру було оскаржено та скасоване 05.02.2020 судом апеляційної інстанції. Позивач вказував, що квартира фактично вибула з його законного володіння та володіння його брата, ОСОБА_4 , поза межами їх волі, на підставі вищевказаного судового рішення, яке у подальшому було скасоване. Він звертався до ОСОБА_2 повернути квартиру із її незаконного володіння, однак вимога була залишена останньою без виконання. Позивач прохав захистити його права та інтереси шляхом витребування квартири із незаконного володіння ОСОБА_2 , а також скасувати рішення державного реєстратора, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за ОСОБА_2 , оскільки вважає, що договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є нікчемним. Як на підстави нікчемності вказаного правочину позивач посилався на те, що ОСОБА_3 не зареєстрував у передбаченому законом порядку своє право власності на квартиру, та зміни в реєстрі про право власності на квартиру відбулись 22.07.2019 із померлої ОСОБА_5 , яка померла у січні 2013 року , на гр. ОСОБА_2 .

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.05.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі з викликом всіх учасників справи. В ухвалі про відкриття провадження за клопотанням позивача витребувано докази у справі, а саме:

-витребувано у Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Цвітохи Юлії Миколаївни належним чином завірену копію реєстраційної справи щодо укладення договору купівлі-продажу від 22.07.2019 із зміни власників квартири АДРЕСА_1 .

-витребувано з Полтавського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірену копію спадкової справи за померлою ОСОБА_5 , у тому числі довідку про спадкоємців, які, після смерті останньої, вступили у спадщину.

-витребувано з ПП «Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» копію інвентаризаційної справи щодо квартири АДРЕСА_1 .

-витребувано з КП «ЖЕО №» Полтавської міської ради відомості щодо зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_1 .

22.05.2020 до суду з Полтавського обласного державного нотаріального архіву надійшла копія спадкової справи №11/2013, заведена 16.08.2013 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. після померлої у січні 2013 року ОСОБА_5 (а.с. 64-82).

26.05.2020 до суду від Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Цвітохи Ю.М. надійшла копія реєстраціїної справи з укладення договору купівлі-продажу від 22.07.2019 квартири АДРЕСА_1 (а.с. 83- 118).

03.06.2020 до суду від КП «ЖЕО №» Полтавської міської ради надійшла довідка про зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 127-128).

30.06.2020 до суду від ПП «Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» надійшла копія інвентарної справи на нерухоме майно адресою АДРЕСА_1 (а.с. 143-151).

27.10.2020 у судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Фабро Є.А., подано заяву про часткове визнання позовних вимог, що стосуються ОСОБА_2 , а саме щодо скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію та витребування майна (спірної квартири) із володіння ОСОБА_2 . Інша частина позовних вимог (про визнання за позивачем права власності на частину спірної квартири) не стосується прав та інтересів ОСОБА_2 . Також, у зв`язку із визнанням відповідачем ОСОБА_2 частини позовних вимог, що стосуються ОСОБА_2 , заявлено вирішення судом питання при ухваленні рішення у справі про повернення позивачу 50 відсотків судового збору у порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Заяв по суті справи від учасників справи до суду не надходило.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27.10.2020 закрито підготовче провадження, праву призначено до судового розгляду по суті з викликом всіх учасників справи.

У судове засідання 11.03.2021 учасники справи не з`явились.

11.03.2021 до суду від адвоката Зогаль О.М., що діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, прохав позов задовольнити у повному обсязі.

11.03.2021 на електронну адресу суду від адвоката Фабро Є.А., що діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, підтримав заяву про часткове визнання позову.

Третя особа у справі, ОСОБА_3 , у судове засідання 11.03.2021 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, будь-яких заяв чи письмових пояснень на адресу суду від останнього не надходило.

Представник третьої особи у справі, Полтавської міської ради, 28.05.2020 надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Полтавської міської ради, при вирішення справи покладається на розсуд суду, оскільки рішення суду у даній справі не вплине на інтереси, прав та обов`язки Полтавської міської ради, так як спірна квартира не перебуває у комунальній власності міста, з 02.07.1993 приватизована, та, наразі, наявні законні спадкоємці на вказану квартиру.

Третя особа у справі, Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Цвітоха Ю.М., у заяві від 01.07.2020 прохала розглянути справу за її відсутності.

Представник третьої особи у справі, Полтавського обласного державного нотаріального архіву, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, покладається на розсуд суду.

Третя особа у справі, ОСОБА_4 , у судове засідання 11.03.2021 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, будь-яких заяв чи письмових пояснень на адресу суду від останнього не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, установив наступне.

Згідно зі свідоцтва про право власності на житло від 02.07.1993, виданого керівником органу приватизації згідно з розпорядженням (наказом) від 02.07.1993 р. № 6431 у порядку приватизації згідно норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», квартира за адресою АДРЕСА_1 належала на праві приватної спільної часткової власності гр. ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , загальною площею 43,1 кв.м. (а.с. 144) .

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 15.04.2011 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Дробітько В.В. (реєстровий номер № 4-466) та Витягу про державну реєстрацію прав № 29873435 від 06.05.2011 ОСОБА_5 (мати позивача) оформила у порядку спадкування право власності на 1/3 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6 .

16.08.2013 на підставі заяви ОСОБА_1 від 13.07.2013 про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті у січні 2013 року ОСОБА_5 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. було відкрито спадкову справу № 11/2013.

Спадкову масу становить частина спадкової квартири за адресою АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_5 на час смерті.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 є її сини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Установлено, що постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. від 03.07.2015 № 134/02-31 відмовлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від імені якого діяла на підставі довіреності ОСОБА_7 , у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкової квартири за адресою АДРЕСА_1 . Підстава відмови - уповноважена особа спадкоємця, ОСОБА_4 , звернулась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом 02.07.2015, не надала необхідних для цього документів, підтверджуючих що спадкоємець ОСОБА_4 прийняв спадщину за законом у 6-місячний термін з дня смерті спадкодавця, та не надав правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Судом установлено з матеріалів спадкової справи, що позивач, ОСОБА_1 , є громадянином Російської Федерації та своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_5 . Наразі триває процес оформлення спадщини, та, згідно з повідомленням представника Полтавського обласного державного нотаріального архіву (а.с. 64) свідоцтво про право на спадщину у спадковій справі не видавалося.

Установлено, що нотаріусом неодноразово повідомлено ОСОБА_1 , що для видачі свідоцтва про право на спадщину йому необхідно особисто з`явитись до нотаріуса та мати при собі (надати) додаткові документи: копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , довідку про місце останньої реєстрації померлої, свідоцтво про народження, паспорт та податковий номер ОСОБА_1 , документи, що підтверджують право померлої на спадкове майно.

Тобто, установлено, що нотаріусом не було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальних дій та відсутні будь-які інші підстави вважати, що права та інтересі позивача на спадкове майно не можуть бути реалізовані ним у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідно до підпункту 4.15 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Підпунктом 4.14 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, зокрема, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 доку №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, за відсутністю порушеного права чи інтересу позивача, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за ним права власності на 2/3 частини спадкової квартири у судовому порядку.

Щодо іншої частини позовних вимог, суд виходить з наступного.

Позивач посилався на те, що квартира за адресою АДРЕСА_1 , вибула із його законного володіння та із законного володіння його брата ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 у передбачений законом строк подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_5 у січні 2013 року.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Право власності ОСОБА_5 на частину квартири за адресою АДРЕСА_1 підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 02.07.1993.

Судом установлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтаві від 26.02.2019 № 554/536/19 визнано право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (а.с. 98-101).

22.07.2019 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Цвітохою Юлією Миколаївною за реєстровим номером № 7141 посвідчено договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 (Продавець) передає, а гр. ОСОБА_2 (Покупець) приймає від продавця повністю квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка належить продавцю на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтаві від 26.02.2019 № 554/536/19 (а.с. 84-85).

Також, у п. 1.2 вказаного договору купівлі-продажу зазначено, що державна реєстрація права власності за ОСОБА_3 на вказану квартиру проведена державним реєстратором виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області Голуб Мариною Сергіївною 18.04.2019 року, номер запису про право власності 31235697, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.07.2019 (а.с. 103).

Позивач стверджував, що за ОСОБА_3 не проводилась державна реєстрація права власності на спірну квартиру, тоді як у матеріалах реєстраційної справи, що були надані до суду приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Цвітохою Юлією Миколаївноюна ухвалу суду про витребування доказів, наявна Інформаційна довідка № 164019703, сформована державним реєстратором виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області Голуб Мариною Сергіївною від 18.04.2019, про реєстрацію за ОСОБА_3 права приватної власності на 1/1 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26.02.2019.

На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Цвітохою Юлією Миколаївноювнесено запис №32492411 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності за ОСОБА_2 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 118).

Судом установлено з довідки КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради №685 від 25.05.2020, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 128); відомості про дату реєстрації та зняття з реєстрації відсутні.

05.02.2020 року постановою Полтавського апеляційного суду у справі № 554/536/19 скасовано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26.02.2019 року, яким визнано за ОСОБА_3 прав власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , та у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності на переплановану квартиру - відмовлено (а.с.7-8). Рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили 05.02.2020 та не переглядалось у передбаченому законом порядку.

Під час розгляду справи апеляційним судом установлено відсутність правовстановлюючих документів, якими підтверджувалось право власності ОСОБА_3 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Установлено, що 19.11.2019 Полтавським відділом поліції ГУНП в Полтавській області за заявою адвоката Зогаль О.М., що діяв в інтересах ОСОБА_1 , відкрито кримінальне провадження № 0003335 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України за фактом незаконного заволодіння квартирою за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Адвокатом Зогаль О.М. , що діяв в інтересах ОСОБА_1 , 04.03.2020 було надіслано гр. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 письмову вимогу про повернення квартири за адресою АДРЕСА_1 у володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 15).

Нормами ч.1 статті 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Частиною 1 статті 388 ЦК України передбачено, що якщо майно було викрадене у власника, вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом, власник має право витребувати це майно від набувача за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати і про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це і майно від набувача лише у випадках, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України, зокрема якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Верховний суд у рішенні від 09.06.2019 № 640/373/17 сформулював правову позицію: частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першої статті 16 ЦК України та частиною першою статті 3 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Положення зазначеної статті застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було, відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (правовий висновок Верховного Суд України у справі № 6-2233цс16 від 21 грудня 2016 року).

Відповідач ОСОБА_2 в ході розгляду справи визнала позовні вимоги щодо витребування майна із її володіння та передання квартири позивачу.

Суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем ОСОБА_2 вказаної позовної вимоги та задовольнити позов в цій частині, оскільки визнання позову не вплине на права та законні інтереси інших осіб.

Щодо вимоги позивача про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого було внесено запис про право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.

Позивач прохав скасувати рішення державного реєстратора на підставі нікчемності договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Так як за положеннями ст. 215 ЦК України у разі нікчемності правочину визнання його недійсним судом не вимагається, позивачем не було заявлено позовних про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Як установлено судом вище, рішення суду, на підставі якого ОСОБА_3 набув право власності на спірну квартиру та зареєстрував його у передбаченому законом порядку, було скасоване 05.02.2020 судом апеляційної інстанції.

Вказана обставина є підставою оспорювання заінтересованими сторонами правочину щодо цього нерухомого майна.

Підстав нікчемності договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , судом не вбачається.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та визнати вказаний договір недійсним.

Хоча відповідач ОСОБА_2 і визнає позовну вимогу про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію за нею права власності на спірну квартиру на підставі нікчемності договору купівлі-продажу, як прохав позивач, але, суд приймає визнання позову лише за наявності для того законних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав (пункти 8, 9 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Частиною першою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає реєстрації.

Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (пункт другий частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідності до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав) (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 154/883/19-ц провадження № 61-12287св20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову в частиніскасування рішення державного реєстратора на підставі нікчемності договору купівлі-продажу спірної квартири, оскільки підстав нікчемності правочину не вбачається, а визнання судом такого договору недійсним виходить за межі позовних вимог у даній справі.

На підставі вищевикладеного, позов підлягає частковому задоволенню - в частині витребування майна із чужого незаконного володіння, що визнається відповідачем ОСОБА_2 і визнання позову в цій частині прийнято судом.

В іншій частині позовних вимог суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

В силу вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого у розмірі 840,80 грн., тобто 420,40 грн.

В частині позовних вимог, у задоволенні яких судом відмовлено, в силу положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір розподілу не підлягає.

Щодо розподілу витрат на правничу допомогу адвоката, понесених позивачем, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивачем ОСОБА_1 з Адвокатським бюро «О.Зогаля» ЄДРПОУ .11.2019 року укладено договір надання правової допомоги із захисту законних прав та інтернів у правовідносинах з повернення належної квартири. Представництво інтересів позивача у справі здійснював адвокат Зогаль О.М. на підставі ордеру та свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю. Витрати на правничу допомогу у сумі 6 500,00 грн. підтверджено Актом наданої правової допомоги від 10.07.2020 та квитанцією № 8 від 10.07.2020 (а.с.160).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Надавши оцінку складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката є співмірними, та враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно задоволеній частині вимог, що становить суму - 2 166,66 грн.

Керуючись ст. 15, 16, 387-388, 1268, 1269 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтями 1-5, 10, 76-83, 133, 137, 141-142, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , Полтавська міська рада, Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Цвітоха Юлія Миколаївна, Полтавський обласний державний нотаріальний архів, ОСОБА_4 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Витребувати у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , квартиру за адресою АДРЕСА_1 , площею 43,1 кв.м., та передати вказану квартиру ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 166,66 грн.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області повернути ОСОБА_1 420,40 грн. судового збору, сплаченого за подачу до Октябрського районного суду м. Полтави вказаного позову у справі 554/2185/20 згідно з квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 12.03.2020 на суму 2 522,40 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП відсутній, паспорт НОМЕР_2 виданий ТП №7 відділу УМФС Росії по Санкт-Петербургу 20.05.2017, адреса проживання: АДРЕСА_4 ).

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_3 ).

Третя особа - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_5 ).

Третя особа - Полтавська міська рада (Код , юридична адреса м. Полтава, вул. Соборності 36).

Третя особа - Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Цвітоха Юлія Миколаївна (адреса 36000 м. Полтава, вул. Коваля, 2а).

Третя особа - Полтавський обласний державний нотаріальний архів (Код , юридична адреса м. Полтава, вул. Шевченка, 13).

Третя особа - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_6 ).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Материнко