Справа № 296/3309/21
У Х В А Л А

Іменем України

06 квітня 2021 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Драч Ю.І., розглянувши у письмовому провадженні заяву адвоката Козирєва Ігоря Миколайовича подану в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №296/3309/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності та визнання права на частку в спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання квартири АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності та визнання права на частку в спільній сумісній власності.

Разом з позовом подано заяву про забезпечення позову в якій заявник просить: накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: квартири АДРЕСА_2 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1985 року перебували в зареєстрованому шлюбі та проживали однією сім`єю до грудня 2020 року.

В 2019 році відповідач без відома своєї дружини звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Про звернення до суду інформацію приховував. Самостійно отримував судові повістки спрямовані за адресою їх фактичного проживання та реєстрації. Отримавши рішення суду у справі № 296/3359/19 від 21.08.2019 року про розірвання шлюбу ОСОБА_1 про нього не повідомив, а продовжував далі проживати разом із дружиною, хоча повідомив суд в своєму позові, що останні п`ять років шлюбні стосунки не підтримує.

При цьому відповідач 11.09.2020 року, майже за два місяці до припинення фактичних шлюбних відносин придбав за спільні сімейні заощадження об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Оскільки шлюб станом на дату укладення договору офіційно був розірваний, відповідач оформив квартиру на своє ім`я у приватну власність.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 придбав квартиру за спільні сімейні кошти приховавши від позивача сам факт купівлі квартири та факт розірвання шлюбу. Заявник вважає, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення її позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, з таких підстав.

У постанові пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У відповідності із ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходів по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи у інших осіб.

Разом з тим, ч. 3 ст.150 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п. 3, 4 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При цьому суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову та застосовувати такі заходи в тих випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, що внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Як вбачається з позову, ОСОБА_1 ставить питання про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності та визнання права на частку в спільній сумісній власності.

Виходячи із змісту ст. 151 ЦПК України, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути (зменшитись, погіршитись) на момент виконання рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що є підстави для вжиття заходів щодо забезпечення позову, оскільки ці дії спрямовані на забезпечення прав сторони в спорі, запобіганню негативних наслідків, можливому забезпеченню виконання рішення суду в майбутньому. З урахуванням вимог про співмірність заходів забезпечення і заявлених вимог, та наданих на підтвердження доказів, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Тому, для забезпечення прав сторони, суд вважає необхідним вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Козирєва Ігоря Миколайовича подану в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №296/3309/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності та визнання права на частку в спільній сумісній власності задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання державному реєстратору, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали через суд першої інстанції.

Подача апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Суддя Ю. І. Драч