Провадження № 2/234/1484/21
30 березня 2021 року місто Краматорськ
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Краматорського міського суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до приватного підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення заподіяного матеріального збитку і моральної шкоди.
В обґрунтування позову зазначив, що 22.04.2020 року він уклав з відповідачем договір послуги по встановленню в його квартирі металопластикового вікна. Передбачалося, що вікно буде з потрійним склінням. Крім того, було погоджено, що після установки вікна відповідач зробить віконні відкоси. Вартість усієї роботи складала 4100,00 грн. При укладанні договору 22.04.2020 року ним, в якості предоплати була внесена часткова вартість замовлення в сумі 3100,00 грн. Термін виконання замовлення був визначений протягом 14 робочих днів з момента підписання договору. Однак по закінченню даного терміну замовлення виконано не було. Протягом наступних п`яти місяців він неодноразово намагався зв`язатися з відповдачем з питань не виконання договору, однак останній ігнорував його. Тільки після спливу тривалого часу вікно було встановлене, однак його технічні параметри не відповідали тим, що передбачалося договором, а саме замість оговореного потрійного скління, воно було подвійне. Крім того, умовою виготовлення відкосів вікна була доплата в 1000,00 грн., які він також сплатив відповідачу. Але відкоси вікна теж не були виконані. У зв`язку з невиконанням умов договору по встановленню металопластикового вікна та виготовленню відкосів просить стягнути з відповівдача на його користь матеріальний збиток, а саме грошові кошти в розмірі 4100,00 грн. Також просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн., яка полягає в тому, що відповідач своїми діями порушив звичний уклад його життя, а саме викликав у нього хвилювання у зв`язку з невстановленням вікна у оговорені строки, а в подальшому, установкою вікна, яке не відповідало технічним характеристикам про які вони домовлялися при укладанні договору. Крім того, він є особою з інвалідністю другої групи та через перенесені хвилювання в нього різко погрішився і без того слабкий стан здоров`я, загострилися хронічні захворювання, що призвели до перебування на стаціонарному лікуванні. Просить позов задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Краматорського міського суду від 17.12.2020 року позовна заява була прийнята до розгляду та по ній було відкрито позовне провадження у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Копії ухвали були надіслані на адресу сторін по справі, як їх отримали, про що свідчить рекомендовані повідомлення з підписами сторін по справі, що є наявними в матеріалах справи.
Ухвалою Краматорського міського суду від 18.02.2021 року здійснено перехід до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, на позові наполягав, був не проти винесення по справі заочного рішення.
У судове засідання відповідач не з`явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку заочного провадження, адже існують всі умови для ухвалення заочного рішення, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Матеріали справи містять в собі наступні документи: копія угоди про задаток на виріб від 22.04.2020 року, товарний чек б/н від 22.04.2020 року, копії паспорта та посвідчення позивача, копії медичних документів, копії звернення позивача до Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області.
Під час розгляду встановлено, що 22.04.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір по встановленню в квартирі позивача металопластикового вікна.
Відповідно до копії угоди про задаток на виріб від 22.04.2020 року ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали дану угоду про задаток на виріб (вікно) для збереження знижки 4100 грн. строком на 14 днів. Замовник видав, а постачальник отримав задаток в сумі 3100 грн.
Згідно з копією товарного чеку б/н від 22.04.2020 року, останній був виданий ФОП ОСОБА_2 на суму 3100,00 грн. в якості задатку на вікно.
Під час розгляду встановлено, про що також зазначає позивач у позовній заяві, металопластикове вікно було встановлено до квартири позивача. Однак позивач вказує на невідповідність характеристик вікна обумовленим згодою між ним та відповідачем, а також на порушення строків виконання замовлення і повне невиконання робіт по віконним відкосам.
Відповідно до ст.ст. 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, згідно зі ст. 628 цього Кодексу.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст. 905 ЦК України, строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч.1 ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на, зокрема: належну якість продукції та обслуговування; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).
Відповідно до статті 10 вищевказаного Закону споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.
Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.
За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
Згідно положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не виконав умови договору у зв`язку з чим позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4100,00 грн.
Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.
Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).
Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону про захист прав споживачів).
Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц дійшла наступних висновків, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.
Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, позивач вказав, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду він переніс нервовий зрив та емоційне потрясіння, адже сума договору є для нього значною. Дана ситуація позначила негативні зміни у житті позивача, зокрема постійна тривога, знижений нестійкий настрій, порушення сну, нервозність, дратівливість, що призвело до звернення до медичної установи.
Таким чином, суд дійшов висновку, що знайшов підтвердження факт заподіяння позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких той переніс у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення порушеного права.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з характеру правопорушення, глибини душевних страждань, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. для відшкодування моральної шкоди.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 77, 78, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268,280-283 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до приватного підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) про захист прав споживача, стягнення заподіяного матеріального збитку і моральної шкоди, задовольнити.
Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 4100,00 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Краматорського міського суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.Г.Костюков