Справа № 522/3841/17
Провадження № 2/522/2613/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАНС-2013» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ШАНС-2013» 28.02.2017 року звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу, трьох процентів річних та інфляційного збільшення суми боргу (з урахуванням заяви про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог від 06.07.2017 року (т.1, а.с.28-33) та уточнення позовних вимог від 20.10.2017 року (т.1, а.с.85-88).

Позов обґрунтований тим, що 23 квітня 2014 року між ТОВ «ШАНС-2013» та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1007, згідно якого ТОВ «ШАНС-2013» передало у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , що складається в цілому з двох жилих кімнат, житловою площею 34,02 кв.м, загальною площею 100,83 кв.м, а ОСОБА_3 прийняв у власність дану квартиру та зобов`язався сплатити за неї 1 000 738,00 грн. (один мільйон сімсот тридцять вісім гривень 00 коп.) до 31 грудня 2014 року з можливістю сплати зазначеної суми частками. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за договором купівлі-продажу, право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2 23 квітня 2014 року у встановленому законом порядку, проте відповідач свої зобов`язання по оплаті вартості квартири не виконав.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 1 000 738,00 грн.; інфляційне збільшення суми боргу за період з 01.01.2015 р. по 05.07.2017р. в розмірі 711 421,39 грн.; три проценти річних від простроченої суми за період з 01.01.2015 р. по 05.07.2017 року в розмірі 75 425,49 грн. та суму судового збору. На підтвердження своїх вимог позивачем здійснено розрахунок індексу інфляції на суму боргу та трьох процентів річних за вказаний час прострочення.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2017 року позовні вимоги ТОВ «ШАНС-2013» були задоволені (т.1, а.с.98-100).

19 грудня 2018 року представником відповідача ОСОБА_1 подана заява про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2018 року (т.1, а.с.115-118), в обґрунтування якої представник відповідача посилався на те, що, вказана справа була розглянута за відсутності відповідача; про наявність вказаного позову у провадженні Приморського районного суду міста Одеси відповідачу було невідомо, про час, місце і дату судових засідань заявник також належним чином не повідомлявся, судових викликів не отримував, оскільки місце його постійного проживання згідно договору: АДРЕСА_2 , що вбачається з договору, який є в матеріалах справи, а за адресою, за якою направлялися повістки, відповідач ніколи не проживав та не був зареєстрований. У заяві також зазначалося, що позивачем не надано жодних доказів того, що ним, ОСОБА_2 , не виконано зобов`язань, передбачених п. 2 Договору купівлі-продажу від 23.04.2014 року, тоді як зобов`язання були виконані відповідачем в повному обсязі та відповідач має намір витребувати під час розгляду справи виписку з банківського рахунку, відкритого на ім`я ТОВ «ШАНС-2013» для доказування цього факту.

Ухвалою суду від 26.12.2018р. заочне рішення від 28.11.2017р. скасоване, а справу ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні на 13.03.2019р.

12.03.2019 року представником позивача подано суду клопотання про долучення доказів і додаткових пояснень до матеріалів справи (т. 1, а.с.137-140), в якому позивач зазначає про те, що єдиним належним доказом, який би спростовував доводи позовної заяви ТОВ «ШАНС-2013» у даній справі може бути лише банківський документ (виписка по рахунку, платіжне доручення, квитанція), що підтверджує сплату ОСОБА_2 1 000 738,00 грн. за договором купівлі-продажу, укладеним 23 квітня 2014 року між ТОВ «ШАНС-2013» та ОСОБА_2 . Крім того, у договорі купівлі-продажу від 23 квітня 2014 року зазначено, що фактом підтвердження повної оплати за цим договором буде договір про повний розрахунок, який підписується сторонами та є невід`ємною частиною цього договору. Такого договору між сторонами укладено не було. Посилаючись на те, що грошових коштів ані в касу позивача, ані на банківські рахунки від ОСОБА_1 по вказаному договору не надходило, позивач надав для залучення до матеріалів справи оборотно-сальдову відомість по рахунку 361 за період з 23.04.2014 року по 31.01.2019 року (т. 1, а.с.141), виписки по рахункам ТОВ «ШАНС-2013» у ПАТ АБ «Південний» за період з 30.08.2017 року по 25.01.2019 року та у Філії ВАТ «Укрексімбанк» м. Вінниця за період з 23.04.2017 року по 03.01.2019 року (т. 2, а.с.1-203), які свідчать про відсутність оплати по договору купівлі-продажу від 23.04.2014 року, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В., зареєстрованому в реєстрі за № 1007.

Ухвалою суду від 13.03.2019 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті.

Із 30.05.2019 року по 24.10.2019 року справа перебувала в суді апеляційної інстанції за розглядом апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2017 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.10.2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу суду 1ї інстанції від 16.03.2017 року було повернуто апелянту.

Після повернення матеріалів цивільної справи до Приморського районного суду м. Одеси, розгляд справи було призначено на 02.12.2019 року.

До суду 29.11.2019 року надійшла заява представника відповідача адв. ОСОБА_4 про відвід головуючої судді .

Ухвалою суду від 02.12.2019 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката відповідача про відвід головуючого судді. Зупинено провадження за розглядом цивільної справи протягом двох днів для вирішення питання відповідно до ст. 40 ЦПК України. Заяву передано до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Домусчі Л.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2019 року (с. Науменко А.В.) відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Аврамова В.П. про відвід судді Приморського районного суду міста Одеси Домусчі Людмили Василівни по справі за позовом ТОВ «ШАНС-2013» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

31.01.2020р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (т.3, а.с.163-168). Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначає, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , укладений 23 квітня 2014 року між ТОВ «ШАНС-2013» та ОСОБА_2 , є удаваним та укладався з метою «маскувати» правочин з передачі раніше оплаченої квартири за Договором про дольову участь у будівництві, що укладались між ОСОБА_5 та ТОВ «ЦЕНТР-БУДІНВЕСТ». В обґрунтування зазначених тверджень представник відповідача посилається на те, що в заяві свідка від 10.11.2019р. ОСОБА_3 зазначив, що 23.04.2014 року крім договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 між ОСОБА_2 та ТОВ «ШАНС-2013» підписано також договори купівлі-продажу квартир АДРЕСА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 65. Квартири АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_3 придбані ним та ОСОБА_5 у ТОВ «ЦЕНТР-БУДІНВЕСТ» за договорами про дольову участь у будівництві від 10.01.2006р., а об`єкти інвестування були повністю оплачені ними готівковими коштами, на підтвердження чого ТОВ «ЦЕНТР-БУДІНВЕСТ» видано відповідні квитанції до прибуткових касових ордерів. Введення в експлуатацію об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_3 постійно відтерміновувалось. На початку 2014р. ОСОБА_3 дізнався, що об`єкт будівництва, в який він інвестував власні кошти, здано в експлуатацію з присвоєнням нової адреси: АДРЕСА_4 . Зв`язавшись з посадовими особами ТОВ «ЦЕНТР-БУДІНВЕСТ» ОСОБА_6 повідомили, що в зв`язку зі структурними змінами об`єкти будівництва, в які він інвестував кошти, зареєстровані в реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Шанс-2013» та будуть передані йому не за актами прийому-передачі, а безоплатно в інший спосіб. Наведені обставини, за твердженням представника відповідача, підтверджуються копіями Договорів про дольову участь у будівництві № 51, № 52, № 79 від 10.01.2006р., квитанціями до прибуткових касових ордерів та заявою свідка ОСОБА_5 від 06 грудня 2019р., який зазначив, що 08.04.2014р. надав ОСОБА_6 довіреність, якою уповноважив останнього розпоряджатись всім його майном, що знаходиться на території України, в тому числі і квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , які придбані у ТОВ «ЦЕНТР-БУДІНВЕСТ». Більш того, Договір про дольову участь у будівництві № 51 від 10.01.2006р. був предметом судового оскарження у справі № 2-117/11 за позовом ОСОБА_7 до ТОВ «Златоград», ТОВ «Центр-Будінвест», ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , третя особа Одеська міська рада, про визнання недійсними договорів дольової участі у будівництві.

Укладання із ТОВ «ШАНС-2013» саме оплатних договорів купівлі-продажу, за твердженням представника відповідача, мотивувалось посадовими особами ТОВ «ШАНС-2013» неможливістю за національним податковим законодавством безоплатно передати ОСОБА_6 право власності на раніше оплачені квартири, оскільки юридична особа ТОВ «ШАНС-2013» зареєструвала за собою право власності та має сплатити чималі податки за безоплатну передачу нерухомості».

Представник відповідача стверджує, що укладаючи 23.04.2014 року оплатні договори купівлі-продажу квартир АДРЕСА_3 , НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_3 з відстрочкою оплати вартості, між сторонами насправді встановлювались інші правовідносини передача раніше оплачених квартир без додаткових виплат. Вказані обставини, на думку представника відповідача, підтверджуються й тим, що до моменту подання позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ТОВ «ШАНС-2013» жодних претензій до ОСОБА_1 не пред`являло, з заявами про розірвання договорів з підстав несплати також не зверталося та не скористалося правом застави товару. Також представник відповідача наполягає на пов`язаності посадових осіб ТОВ «ШАНС-2013» та ТОВ «Центр-Будінвест».

Ухвалою суду від 06.02.2020р. було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Розгляд справи відкладено на 26.03.2020р.

Представником позивача 24.03.2020 було подано відповідь на відзив відповідача (т.4, а.с.1-15).

У зв`язку з неявкою сторін та заявленням представниками сторін клопотань про відкладення розгляду справи, 26.03.2020р. судове засідання було відкладено на 17.06.2020 року.

До суду 04.06.2020 року надійшло клопотання представника відповідача адв. ОСОБА_4 про витребування доказів, як суд залишив без розгляду ухвалою суду від 10.06.2020 року.

17.06.2020 року по справі було оголошено перерву до 09.09.2020 року. У судовому засіданні суд протокольно прийняв та приєднав до матеріалів справи відповідь представника позивача на відзив відповідача та письмові заперечення представника відповідача на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 27.07.2020 року за клопотанням представника позивача було витребувано в АТ «ПІРЕУСБАНК МКБ» належним чином завірену банківську виписку з розшифровкою по днях по розрахунковому рахунку № НОМЕР_2 Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-БУДІНВЕСТ» () за період з 01.07.2013 року по 01.08.2013 року.

На виконання вимог ухвали суду від 27.07.2020 року АТ «ПІРЕУСБАНК МКБ» було подано виписку по особовому рахунку ТОВ «ЦЕНТР-БУДІНВЕСТ».

Ухвалою суду від 09.09.2020 року за клопотанням представника відповідача було витребувано з Акціонерного товариства «Державний експертно-імпортний банк України» інформацію про те, чи проводилась сплата клієнтом банку ТОВ «ШАНС-2013» грошових коштів на рахунок ТОВ «Центр-Будінвест» (, рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ») у сумі 998625,44 грн. за період із 01.07.2013 року по 01.07.2014 року.

Також вказаною ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача від 04.09.2020 року про зупинення провадження у справі було відмовлено.

Розгляд справи було відкладено на 13.10.2020 року.

У зв`язку з неявкою представника відповідача та невиконанням ухвали суду від 09.09.2020р. про витребування доказів, судове засідання 13.10.2020 року було відкладено на 09.12.2020 року.

Вимоги ухвали суду від 09.09.2020 року були виконані ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» 19.10.2020 року.

У зв`язку із зміною відповідачем адвоката та заявленням новим представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи для можливості ознайомлення з матеріалами справи, 09.12.2020 року судове засідання було відкладено на 25.03.2021 року.

У судове засідання 25.03.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від представника позивача 25.03.2021 року надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю.

Представник відповідача про поважність причин неявки суд не повідомив та будь-яких клопотань до суду не заявляв.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Отже, оскільки поважність причин неявки представник відповідача не повідомив, зважаючи на строки розгляду справи, а також належне сповіщення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 02.04.2021р.

Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 23.04.2014 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ШАНС-2013» (Продавець) та відповідачем ОСОБА_2 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1007, згідно якого ТОВ «ШАНС-2013» передало у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , що складається в цілому з двох жилих кімнат, житловою площею 34,02 кв.м, загальною площею 100,83 кв.м, а ОСОБА_3 прийняв у власність дану квартиру та зобов`язався сплатити за неї грошові кошти відповідно до умов цього договору.

Згідно п. 2 договору купівлі-продажу від 23.04.2014 року продаж вчинено за 1 000 738,00 грн. (один мільйон сімсот тридцять вісім гривень, 00 коп.) з ПДВ. Грошові кошти у вказаній сумі покупець зобов`язується сплатити продавцю до 31 грудня 2014 року з можливістю сплати зазначеної суми частками. Фактом підтвердження повного розрахунку за договором буде договір про повний розрахунок, який підписується сторонами договору та є невід`ємною частиною цього договору. Сторони своїми підписами підтверджують відсутність будь-яких претензій фінансового характеру щодо розрахунку.

Відповідно до п. 9 договору купівлі-продажу вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладається сторонами, їм роз`яснено нотаріусом.

У пункті 11 договору купівлі-продажу сторони підтвердили дійсність намірів при його укладенні, а також те, що цей правочин не носить характер фіктивного та удаваного і не є зловмисним.

Пунктом 12 договору купівлі-продажу встановлено, що право власності у покупця на зазначену квартиру виникає з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Таким чином, право власності на квартиру було зареєстроване за ОСОБА_2 у встановленому законом порядку 23 квітня 2014 року, а ТОВ «ШАНС-2013» виконало свої зобов`язання за договором купівлі-продажу від 23 квітня 2014 року в повному обсязі.

Судом з наявних в матеріалах справи доказів досліджено, що у строк, визначений договором купівлі-продажу для оплати за квартиру, а саме 31 грудня 2014 року, ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання виконані не були.

Зазначені обставини підтверджуються: довідкою про заборгованість від 21.09.2017 року за підписом директора ТОВ «ШАНС-2013» ОСОБА_11 та головного бухгалтера Савіцької О.О. (т. 1, а.с.79); оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за період з 01.04.2017 року по 21.09.2017 року (т. 1, а.с.80); виписками по рахункам ТОВ «ШАНС-2013» у ПАТ АБ «Південний» за період з 30.08.2017 року по 25.01.2019 року та у Філії ВАТ «Укрексімбанк» м. Вінниця за період з 23.04.2017 року по 03.01.2019 року (т. 2, а.с.1-203); оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за період з 23.04.2014 року по 31.01.2019 року (т. 1, а.с.141).

Більш того, у п. 2 договору купівлі-продажу від 23.04.2014 року сторони встановили, що фактом підтвердження повного розрахунку за договором буде договір про повний розрахунок, який підписується сторонами договору та є невід`ємною частиною цього договору. Вказаний договір, а також будь-які інші докази на підтвердження оплати відповідачем за договором купівлі-продажу від 23.04.2014 року, ОСОБА_2 суду не надано.

Крім того, судом встановлено, що відповідач, зловживаючи своїми правами, здійснив відчуження спірної квартири спочатку за договором дарування від 15.07.2016 року своїй дружині, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.02.2017 року (т. 1, а.с.12-13), а в подальшому ОСОБА_12 здійснила відчуження цієї квартири за договором купівлі-продажу від 24.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А., р/н 306, на користь ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.04.2017 року (т. 1, а.с.35-36).

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язується оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Надаючи оцінку твердженням представника відповідача про те, що укладений між сторонами 23.04.2014 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 є удаваним та укладався з метою «маскувати» правочин з передачі раніше оплаченої квартири за Договором про дольову участь у будівництві, укладеним з ТОВ «ЦЕНТР-БУДІНВЕСТ», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно правової позиції, викладеної в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.06.2017 року у справі № 204/4407/16-ц, від 22.05.2013 року у справі № 6-5673св13, від 24 липня 2013 року у справі № 6-14678св13 та у п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», встановивши під час розгляду справи ту обставину, що правочин вчинено з метою приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати вчинення сторонами саме цього правочину та вирішити спір із застосуванням норм, які регулюють цей правочин. Таким чином, за удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. При цьому, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати насправді вчинений правочин; настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Враховуючи вказану позицію, відповідач, для доведення факту удаваності договору купівлі-продажу квартири № 9 від 23.04.2014р., укладеного між ним та ТОВ «Шанс-2013», має довести спрямованість своєї волі та волі ТОВ «Шанс-2013» на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені цим договором купівлі-продажу, а також настання між ним та ТОВ «Шанс-2013» інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені цим договором купівлі-продажу.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як зазначено у частині 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Ураховуючи, що предметом позову у справі є стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу від 23.04.2014 року № 1007, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В., предметом якого є купівля-продаж квартири АДРЕСА_1 , то обставини щодо придбання квартир АДРЕСА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та АДРЕСА_5 , на які у своїх запереченнях посилається представник відповідача, не входять до предмету позовних вимог у даній справі та не приймаються судом до уваги відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України.

На підтвердження своїх доводів щодо удаваності договору купівлі-продажу квартири № 9 від 23.04.2014р., укладеного між сторонами, представником відповідача надано до суду копії договорів про дольову участь у будівництві №№ 51, 52 та 79 від 10.01.2006р. з квитанціями до прибуткових касових ордерів. З наведених доказів вбачається наступне.

10.01.2006 року між ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_5 був укладений договір № 51 Про дольову участь будівництва житла, за умовами якого ОСОБА_5 зобов`язався прийняти дольову участь у будівництві житлового будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_6 , а ТОВ «Центр-Будінвест» зобов`язалось здійснити будівництво вказаного будинку та після його прийняття в експлуатацію передати ОСОБА_5 2 кімнатну квартиру АДРЕСА_3 згідно акту приймання-передачі.

Із наведеного вбачається, що сторонами вказаного договору є ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_5 , які не являються ані учасниками справи, ані сторонами договору купівлі-продажу квартири № 9 від 23.04.2014р., укладеного між ТОВ «Шанс-2013» та ОСОБА_2 , з урахуванням чого суд приходить до висновку, що договір № 51 Про дольову участь будівництва житла від 10.01.2006р. не є належним доказом на підтвердження заперечень відповідача та не має відношення до предмету доказування у даній справі.

10.01.2006 року між ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_5 був укладений договір № 52 Про дольову участь будівництва житла, за умовами якого ОСОБА_5 зобов`язався прийняти дольову участь у будівництві житлового будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_7 , а ТОВ «Центр-Будінвест» зобов`язалось здійснити будівництво вказаного будинку та після його прийняття в експлуатацію передати ОСОБА_5 2 кімнатну квартиру АДРЕСА_4 згідно акту приймання-передачі.

Із наведеного вбачається, що сторонами вказаного договору є ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_5 , які не являються ані учасниками справи, ані сторонами договору купівлі-продажу квартири № 9 від 23.04.2014р., укладеного між ТОВ «Шанс-2013» та ОСОБА_2 , а предметом цього договору є дольова участь у будівництві квартири АДРЕСА_8 , яка не має ніякого відношення до договору купівлі-продажу квартири № 9 від 23.04.2014р., укладеного між ТОВ «Шанс-2013» та ОСОБА_2 , з урахуванням чого суд приходить до висновку, що договір № 52 Про дольову участь будівництва житла від 10.01.2006р. не є належним доказом на підтвердження заперечень відповідача та не стосується предмету доказування у даній справі.

10.01.2006 року між ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_2 був укладений договір № 79 Про дольову участь будівництва нежитлового приміщення, за умовами якого ОСОБА_3 зобов`язався прийняти дольову участь у будівництві житлового будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_9 , а ТОВ «Центр-Будінвест» зобов`язалось здійснити будівництво вказаного будинку та після його прийняття в експлуатацію передати ОСОБА_6 нежитлове приміщення № 1 згідно акту приймання-передачі.

Судом встановлено, що сторонами вказаного договору є ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_3 , а не ТОВ «Шанс-2013» та ОСОБА_3 , а предметом вказаного договору є дольова участь у будівництві нежитлового приміщення № 1 за будівельною адресою: АДРЕСА_10 , яке не має ніякого відношення до договору купівлі-продажу квартири № 9 від 23.04.2014р., укладеного між ТОВ «Шанс-2013» та ОСОБА_2 , у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що договір № 79 Про дольову участь будівництва житла від 10.01.2006р. також не має відношення до предмету доказування у даній справі, у зв`язку з чим до уваги судом не приймається.

Що стосується посилань представника відповідача на заяву свідка ОСОБА_5 та на видану ОСОБА_15 довіреність, то суд враховує, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23.04.2014 року за р/н 1007, за яким позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у вказаній справі, укладався ОСОБА_2 не від імені ОСОБА_16 , а від власного імені. При цьому, ОСОБА_3 не є особою, яка в розумінні ч. 1 ст. 56 ЦПК України має право звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, зокрема, ОСОБА_16 .

Більш того, в силу ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини щодо придбання квартири повинні підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а не заявами свідків, у зв`язку з чим посилання представника відповідача на те, що «свідки заявляють про придбання квартири АДРЕСА_1 у ТОВ «Центр-Будінвест», а не у ТОВ «ШАНС-2013» не ґрунтується на чинному законодавстві та спростовується матеріалами справи, зокрема, відсутністю укладеного договору щодо придбання спірної квартири ОСОБА_2 у ТОВ «Центр-Будінвест» та наявністю договору купівлі-продажу вказаної квартири від 23.04.2014 року за р/н 1007, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «ШАНС-2013».

Суд також не приймає до уваги посилання представника ОСОБА_17 на заперечення проти позову ТОВ «Центр-Будінвест» від 20.12.2012 року та на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.10.2014 року у справі № 2-117/11, оскільки ані ТОВ «Шанс-2013», ані ОСОБА_3 не брали участь у вказаній справі, а отже це рішення не є преюдиціальним для цієї справи в розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Крім того, у справі № 2-117/11 мова йде про укладення ОСОБА_5 із ТОВ «Центр-Будінвест» договору № 51 від 10.01.2006р. на квартиру АДРЕСА_11 , якому вже судом була надана відповідна оцінка.

Доводи представника відповідача про те, що на момент укладення між ТОВ «ШАНС-2013» і ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 у ТОВ «ШАНС-2013» не було прав на відчуження зазначеного майна, оскільки таке вже було придбано ОСОБА_5 , спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, згідно п. 1 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 23.04.2014р. вказана квартира належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно (серії НОМЕР_3 ), виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області 24.03.2014 року, індексний номер 19430198; право власності на квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.03.2014 року, номер запису про право власності 5082577, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виданий Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області 24.03.2014 року, індексний номер витягу 19430499.

Також судом встановлено, що 01.07.2013 року між ТОВ «Центр-Будінвест» та ТОВ «Шанс-2013» був укладений договір № 107 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, за умовами якого ТОВ «Центр-Будінвест» зобов`язалось передати у власність ТОВ «Шанс-2013» майнові права на квартиру за будівельним № 9, загальною площею 97,44 кв.м, яка розташована на 5 поверсі, парадна № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 -типоверхового будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_3 , а ТОВ «Шанс-2013» зобов`язалось сплатити ТОВ «Центр-Будінвест» 998 625,44 грн., що відповідно до ст.ст. 524, 533 ЦК України, в грошовому еквіваленті зобов`язання за офіційним курсом НБУ на момент підписання цього договору становить 124 937,50 дол. США, на поточний рахунок № НОМЕР_2 ТОВ «Центр-Будінвест» або у касу останнього до завершення будівництва та прийняти майнові права на квартиру.

Згідно виписки АТ «Піреус Банк МКБ» по рахунку № НОМЕР_2 ТОВ «Центр-Будінвест» за період з 01.07.2013 року по 01.08.2013 року, наданої на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 27.07.2020р., 05.07.2013 року та 11.07.2013 року ТОВ «Шанс-2013» сплатило на вказаний рахунок ТОВ «Центр-Будінвест» 67 127,58 грн. та 931 487,86 грн. за купівлю-продаж майнових прав на об`єкт нерухомого майна згідно договору № 107 від 01.07.2013 року, що разом складає 998 625,44 грн. З наведеного вбачається, що ТОВ «Шанс-2013» повністю розрахувалось за майнові права на квартиру.

03.03.2014р. між ТОВ «Центр-Будінвест» та ТОВ «Шанс-2013» було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 107 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 01.07.2013р., згідно умов якої 7-10-11-типоверхового будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_3 було привласнено іншу адресу АДРЕСА_4 .

03.04.2014р. між ТОВ «Центр-Будінвест» та ТОВ «Шанс-2013» був складений Акт приймання-передачі новозбудованого майна до договору № 107 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 01.07.2013р., за яким ТОВ «Центр-Будінвест» передало, а ТОВ «Шанс-2013» прийняло квартиру № 9 (будівельний номер 9), загальною площею 100,83 кв.м, яка розташована у парадній № НОМЕР_4 на 5 поверсі 7-10-11-типоверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Вказане свідчить про те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ТОВ «Шанс-2013» та ОСОБА_2 право власності ТОВ «Шанс-2013» на квартиру АДРЕСА_1 , було у встановленому законом порядку набуто та зареєстроване, а відповідачем вказаних обставин не спростовано.

Наявний в матеріалах справи лист АТ «Укрексімбанк» № 0740800/6783-20 від 13.03.2020р., наданий в копії представником відповідача, суд відхиляє, оскільки, по-перше, він суперечить іншим зібраним доказам та поясненням учасників справи; по-друге, інформація про наявність/відсутність відкритих рахунків та руху коштів по них в АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» надана іншим банком, а саме АТ «Укрексімбанк», при цьому документи, отримані судом від АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», спростовують інформацію, вказану у листі АТ «Укрексімбанк».

Доводи представника відповідача про те, що посадовими особами ТОВ «Центр-Будінвест» було повідомлено йому, що в зв`язку зі структурними змінами об`єкти будівництва, в який він та ОСОБА_5 інвестували кошти, зареєстровані в реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Шанс-2013» та будуть передані йому не за актами приймання-передачі, а безоплатно в іншій спосіб, а укладання із ТОВ «Шанс-2013» саме оплатних договорів купівлі-продажу мотивувалось посадовими особами ТОВ «Шанс-2013» неможливістю за національним податковим законодавством безоплатно передати ОСОБА_6 право власності на раніше оплачені квартири, не знайшли своє підтвердження підчас розгляду справи.

Суд також відхиляє доводи представника відповідача про те, що про факт наміру сторін досягти інших правових наслідків, ніж тих, які передбачені договором купівлі-продажу, свідчить передбачене договором купівлі-продажу розстрочення платежу без отримання забезпечення виконання зобов`язань щодо розрахунку та відсутність претензій щодо розрахунку протягом тривалого часу після укладення договору, оскільки продаж товару за договором купівлі-продажу з відстроченням або з розстроченням платежу передбачений ст. 694 ЦК України, а претензії ТОВ «Шанс-2013» були заявлені до суду саме в рамках вказаної справи.

Надаючи оцінку доводам представника відповідача про те, що ТОВ «Центр-Будінвест» та ТОВ «Шанс-2013» є нібито пов`язаними між собою і належать до однієї групи компаній, суд відзначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття «пов`язані особи», а також не встановлює особливостей укладання цивільно-правових договорів між особами, тим чи іншим чином пов`язаними між собою, як і особливих правових наслідків укладання таких договорів.

Отже, сторони могли вільно обирати, кому відчужувати нерухоме майно та майнові права, а тому будь-які можливі взаємозв`язки між юридичними особами, на які посилається представник відповідача, не впливають на їх право укладати договори між собою та на чинність таких договорів. Зважаючи на це суд відхиляє доводи представника відповідача та надані ним докази наявності взаємозв`язку між юридичними та фізичними особами як неналежні.

Враховуючи викладене твердження представника відповідача про те, що укладаючи 23.04.2014р. оплатний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 з відстрочкою оплати вартості, між сторонами насправді встановлювались інші правовідносини - передача раніше оплаченої квартири, без додаткових виплат, не знайшли своє підтвердження підчас розгляду справи, оскільки ОСОБА_3 не надав суду доказів оплати Товариству з обмеженою відповідальністю «ШАНС-2013» вартості квартири АДРЕСА_1 та доказів наявності між сторонами інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені договором купівлі-продажу цієї квартири від 23.04.2014р. за р/н 1007.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сукупності обставин, необхідних для визнання договору купівлі-продажу квартири № 9 від 23.04.2014р. удаваним згідно ст. 235 ЦК України, відповідачем не доведено.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач був зобов`язаний довести в судовому засіданні ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а відповідач ті обставини, на які він посилався як на заперечення проти позову, а саме, те, що він розрахувався за придбану квартиру у повному обсязі.

Позивачем надані суду докази щодо факту не отримання плати від відповідача за договором купівлі-продажу: банківські виписки по рахункам ТОВ «ШАНС-2013» у ПАТ АБ «Південний» за період з 30.08.2017 року по 25.01.2019 року та у Філії ВАТ «Укрексімбанк» м. Вінниця за період з 23.04.2017 року по 03.01.2019 року (т. 2, а.с.1-203).

Однак, у порушення вказаних принципів цивільного процесу, відповідачем не було спростовано в судовому засіданні підстави позову та не підтверджено належними доказами розрахунок за вказаним договором.

З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів за договором купівлі-продажу квартири № 9 від 23.04.2019 року, які він не сплатив у встановлений в договорі строк, в розмірі 1 000 738,00 грн.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд також погоджується з розрахунком позивача 3% річних за період з 01.01.2015 року по 05.07.2017 року в розмірі 75 425,49 грн. та інфляційного збільшення суми боргу за період з 01.01.2015 року по 05.07.2017 року в розмірі 711 421,39 грн. та вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних від простроченої суми у вказаному розмірі також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 525-526, 610, 625, 628, 655, 691-692 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАНС-2013» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ШАНС-2013» (65020, місто Одеса, провулок Каретний, будинок 17, офіс 101, ) грошові кошти за договором купівлі-продажу, посвідченим 23.04.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В., зареєстрованим за № 1007, у розмірі 1 000 738,00 грн. (один мільйон сімсот тридцять вісім гривень, 00 коп.); інфляційне збільшення суми боргу за період з 01.01.2015 р. по 05.07.2017р. в розмірі 711 421,39 грн.; три проценти річних від простроченої суми за період з 01.01.2015 р. по 05.07.2017 року в розмірі 75 425,49 грн..

Стягнути із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ШАНС-2013» (65020, місто Одеса, провулок Каретний, будинок 17, офіс 101, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 28 413, 88 грн. (двадцять вісім тисяч чотириста тринадцять гривень 88 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354,355,ЦПК України). Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 02.04.2021 року.

Суддя Домусчі Л.В.