Справа № 309/1120/20
Провадження № 2/309/976/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Савицький С.А.

при секретарі судового засідання Гуржій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до Хустського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування арешту майна та заборони на його відчуження,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Хустського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування арешту майна та заборони на його відчуження.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що постановою державного виконавця Хустського РВ ДВС від 13.06.2012 року відкрито виконавче провадження №33033439 за виконавчим листом №2-0417/2558/12 виданим 30.03.2012 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 71022,72 грн. та 810 грн. судового збору та солідарно з ПАТ «Акцентбанк» та з позивачки на користь ПАТ «Приватбанк» 10 000 грн.

Виконавчий лист було видано на підставі заочного рішення Індустріального суду м.Дніпропетровська від 19.03.2012 року по справі №2/0417/2558/2012 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-банк» та до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В забезпечення виконання рішення Хустським РВ ДВС винесено постанову від 13.06.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить позивачці як боржнику та заборону на його відчуження.

Про постановлення заочного рішення позивачці стало відомо після того як вона отримала постанову про відкриття виконавчого провадження. Відповідно нею надіслано запит та витребувано копію заочного рішення, оскаржено його в установленому законом порядку та ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 лютого 2013 року задоволено її заяву про перегляд заочного рішення, скасовано його та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Позивачкою до суду надано ряд доказів та заперечення щодо позовних вимог, а також заяву про розгляд справи у її відсутності.

Ухвалою Індустріального суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до позивачки про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник Хустського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не з`явився. Від представника відповідача Юришинець В.М. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у без участі уповноваженого представника Хустського РВ ДВС, вирішення залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, і накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. встановлювалося, що «у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Ч. 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Хустського РВ ДВС від 13.06.2012 року відкрито виконавче провадження №33033439 за виконавчим листом №2-0417/2558/12 виданим 30.03.2012 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 71022,72 грн. та 810 грн. судового збору та солідарно з ПАТ «Акцентбанк» та з позивачки на користь ПАТ «Приватбанк» 10 000 грн.

Виконавчий лист було видано на підставі заочного рішення Індустріального суду м.Дніпропетровська від 19.03.2012 року по справі №2/0417/2558/2012 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-банк» та до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В забезпечення виконання рішення Хустським РВ ДВС винесено постанову від 13.06.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить позивачці як боржнику та заборону на його відчуження, в межах суми боргу.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 лютого 2013 року задоволено заяву позивачки про перегляд заочного рішення, скасовано його та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Індустріального суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до позивачки про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, оскільки накладений арешт майна боржника та заборона на його відчуження, порушує право позивачки на вільне володіння та розпорядження майном, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та слід скасувати арешт майна та заборону на його відчуження .

Керуючись вимогами ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.319, 321, 391, ЦК Кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Скасувати арешт майна боржника та заборону на його відчуження реєстраційний номер 12995659 накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.06.2012 року.

Рішення може бути оскаржене через Хустський районний суд до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.