Справа № 369/3176/20
Провадження № 2/369/2036/21
РІШЕННЯ

Іменем України

31.03.2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Вимоги позовної заяви обгрунтовані тим, що 03 жовтня 2009 року позивач, ОСОБА_1 , і відповідач, ОСОБА_2 , зареєстрували шлюб, про що було зроблено актовий запис № 75.

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

06 липня 2012 року рішенням Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 2-2307/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, позов задоволено, шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради м. Ірпіня Київської області, актовий запис № 75 - розірвано.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.08.2012р. у справі № 2-3086/12 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку чи інших доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24.07.2012р.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.04.2017р. у справі № 369/1917/17 (провадження № 2/369/1793/17) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, позов задоволено. Змінено розмір аліментів, які стягнуті заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 серпня 2012 року по справі № 2-3086/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно аліменти в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Наразі, відпустка дружини відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку закінчилася і вона вийшла на роботу в ТОВ «лайфселл» та почала отримувати заробітну плату.

Оскільки матеріальне становище сім`ї відповідача покращилося, а потреба в утриманні відповідачем своєї дружини відпала.

Тому позивач на підставі вищезазначеного просить суд : змінити розмір аліментів, які стягнуті рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.04.2017р. у справі № 369/1917/17 (провадження № 2/369/1793/17) та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дитиною повноліття.

Вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2 повністю заперечує позовні вимоги, з огляду на наступне.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.07.2012р. у справі №2-2307/12 розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в виконавчому комітеті Гостомельської селищної ради м. Ірпеня Київської обл., актовий запис № 75. Від вказаного шлюбу із ОСОБА_1 він має спільну доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Станом на момент подання цього позову, розмір аліментів, відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.04.2017 р. у справі .N?369/1917/17 що стягується з нього на утримання доньки ОСОБА_4 складає 1/8 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму.

Аліменти він сплачує у добровільному порядку внаслідок подання заяви за місцем роботи (стаття 187 СК України, відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника) і не допускає виникнення заборгованості. Виконавче провадження щодо примусового стягнення з нього аліментів не відкривалось та станом на момент розгляду цієї справи не відкрито. Відомості в Єдиному реєстрі боржників відсутні. Він не намагається приховати свої доходи та регулярно надає матеріальну допомогу в добровільному порядку, приймає участь у додаткових витратах на доньку, її виховання та розвиток.

Окрім наведеного, він (його працедавець) забезпечує медичне страхування доньки ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою від 10.06.2020р. №962/06-А.

На момент розгляду цієї справи в суді, на його утриманні перебувають:

- донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від шлюбу із ОСОБА_1 ;

- донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від шлюбу із ОСОБА_5 ;

- син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 від шлюбу із ОСОБА_5 ;

- мати ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Його мати, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_8 , є пенсіонером. Доказом підтвердження родинних відносин, як мати та сина є свідоцтво про народження ОСОБА_2 НОМЕР_3 від 18.12.1996р., свідоцтвом про переміну прізвища, по батькові від 11.12.1996р. НОМЕР_4 ОСОБА_2 , свідоцтвом про звання шлюбу ОСОБА_10 від 19.09.1980р. та паспортом громадянина України ОСОБА_10 серії НОМЕР_5 , виданим Вишгородським РВГУМВС України в Київській області 23.12.1997р.. Доказом підтвердження досягнення пенсійного віку ОСОБА_10 є вищевказаний паспорт громадянина України та пенсійне посвідчення серія НОМЕР_6 від 12.07.2006р.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку.

Отже, в силу вищенаведеної норми закону, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_9 є непрацездатною особою, пенсіонером.

Його обов`язок утримання матері витікає із ч. 1 ст. 202 СК України, згідно якої, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

На даний час, він утримує матір яка, з огляду на реалії пенсійного сьогодення, потребує його підтримки та матеріальної допомоги.

Згідно позову у цій справі, єдиною підставою звернення до суду є зменшення кількості осіб, що перебувають на його утриманні (вибуття із складу осіб ОСОБА_5 , згідно ч. 2 ст. 84 СК України), та, як наслідок - значне покращення його матеріального становища, як платника аліментів (ст.ст. 182, 192 СК України).

Станом на момент розгляду цієї справи, на утриманні ОСОБА_2 також перебуває 4 особи, а наведене доводить, що відбулась зміна складу осіб, але не зменшення кількості осіб, відповідно, спростовує доводи про значне покращення матеріального становища відповідача.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини не підлягає задоволенню.

Відповідач ОСОБА_2 подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката

Відповідач вважає розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката недоведеним та завищеним, оскільки єдиним видом послуг, що увійшли до розрахунку (п.п.1-4) і передбачені договором про надання професійної правничої допомоги від 27.02.2020р. є підготовка та подання до суду позовної заяви (п. 4, 3 години), тобто 1125 грн. у грошовому еквіваленті, що відповідає складності справи, часом витраченим адвокатом та обсягом наданих послуг.

Договір про надання професійної правничої допомоги від 27.02.2020р. не містить посилання будь-які додатки та розрахунки до нього, не передбачає, що Розрахунок є невід`ємною частиною договору. Оскільки адвокат та клієнт не обмежені у праві скласти необмежену кількість договорів, в тому числі за один день, наданих доказів недостатньо для доведення того, що Розрахунок та квитанція до прибуткового касового ордеру №6 складено саме на виконання цього договору.

З огляду на вказане, наданий в якості доказу Розрахунок та квитанція до прибуткового касового ордеру № 6 не є належними та допустимими доказами саме у цій справі.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах "Баришевський проти України", "Двойних проти України", "ЕазіЛУезІ: АНіапсе ЬітіїесГ проти України" Суд встановив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідач вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами що витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України просить: зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до нуля.

Ухвалою судді від 10.04.2020 було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання у справі.

В судове засідання 12.02.2021 позивач та представник відповідача з`явилися. Позивач позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні.

12.02.2021 в судовому засіданні була оголошена перерва до 15 год. 45 хв.

12.02.2021 в судове засідання призначене на 15 год. 45 хв. учасники справи не зявилися. Позивач подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності та просила суд позов задовольнити. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та представника. Проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про залишення позовних вимог бе задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що 03 жовтня 2009 року позивач, ОСОБА_1 , і відповідач, ОСОБА_2 , зареєстрували шлюб, про що було зроблено актовий запис № 75. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

06 липня 2012 року рішенням Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 2-2307/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, позов задоволено, шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в виконавчому комітеті Гостомельської селищної ради м. Ірпіня Київської області, актовий запис № 75 - розірвано.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.08.2012р. у справі № 2-3086/12 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку чи інших доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24.07.2012р.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.04.2017р. у справі № 369/1917/17 (провадження № 2/369/1793/17) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, позов задоволено. Змінено розмір аліментів, які стягнуті заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 серпня 2012 року по справі № 2-3086/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно аліменти в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

23 серпня 2013 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 23.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 213.

В шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: дочка - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується долученими до матеріалів справи свідоцтвами про народження дітей.

Судом також було встановлено, що станом на момент розгляду справи, ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, з 23 червня 2005 по час розгляду справи працює в ТОВ «лайфселл» на посаді начальника відділу центральної підтримки мережі доступу, що підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою про доходи вих. № 324/04-А від 13.04.2017 року. З березня 2016 року по лютий 2017 року ОСОБА_2 отримав заробітну плату у розмірі 675443,40 грн., з яких було сплачено аліменти у розмірі 130822,41 грн.

Як вбачається з довідки ТОВ «лайфселл» № 13 від 19 січня 2017 року ОСОБА_5 в період з 05 червня 2014 року по 06 жовтня 2016 року перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; з 07 жовтня 2016 року по 09 лютого 2017 року знаходиться у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами; з 10 лютого 2017 року по 12 березня 2017 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно довідки про склад сім`ї від 23 січня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю сім`єю у складі трьох чоловік: дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.04.2017р. у справі № 369/1917/17 (провадження № 2/369/1793/17) вмотивовано тим, що на утриманні ОСОБА_2 крім малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували що троє осіб, а саме: дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Довідкою ТОВ «лайфселл» № 962/06-А від 10 червня 2020 року встановлено, що ОСОБА_2 з 23 березня 2005 по час видачі довідки працює на посаді начальника департаменту експлуатації мобільної мережі. ТОВ «лайфселл» забезпечує своїх співробітників та їх сім`ї (подружжя та дітей до 18-ти років) послугами корпоративного медичного страхування. Наразі застраховані «лайфселл» користуються послугами медичного страхування від ПАТ СК «Провідна». Повідомляють, що родина ОСОБА_2 включена до списків застрахованих в основному договорі, в тому числі і його дочка ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), страховий поліс № 20421341.

Листом-повідомленням № 60 від 12 серпня 2020 р. ТОВ «лайфселл» повідомляє про те, що ОСОБА_5 працює в ТОВ «лайфселл» з 25 серпня 2005 року по час видачі листа-повідомлення

Мати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 з липня 2006 року є пенсіонеркою, що підтверджується копією пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_6 від 12.07.2006 р.

Вказані обставини вказують на те, що наразі, відпустка дружини відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку закінчилася і вона вийшла на роботу в ТОВ «Лайфселл», тобто у відповідача відпав обов`язок утримувати дружину під час відпустки по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку.

Відповідно має місце значне покращення його матеріального становища, як платника аліментів

До посилання відповідача на те, що його мати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , є пенсіонеркою і, враховуючи реальні положення пенсіонерів потребує його допомоги, суд, відноситься критично. Вказана обставина існувала і на час винесення судом попередніх рішень, оскільки ОСОБА_10 є пенсіонеркою з липня 2006 року.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 р. та яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно ст. 6 вказаної Конвенції кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держава забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Згідно ст. 18 цієї Конвенції держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як встановлено ч. 1 та ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Ст. 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Зі змісту ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Положеннями ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення

Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно роз`яснень наданих у п. 17 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Тобто, суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. Відповідно збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку аліментів (постанова Великої палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 755/10947/17).

Враховуючи, що під час розгляду справи установлено, що матеріальний стан відповідача з дня ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів не змінився на стільки, що дозволяв би сплачувати йому аліменти у більшому розмірі, ніж це встановлено рішенням суду, доказів про погіршення майнового стану позивачки чи стану її здоров`я суду не надано, зміна прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не є підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги позову про збільшення розміру аліментів.

В позовній заяві позивачка просить суд стягнути наступні судові витрати: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. та додатково понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачкою на додано: договір про надання правової допомоги позивачки АО «Міжнародний правовий захист» від 27 лютого 2020 року, підписаний позивачкою та адвокатом АО «Міжнародний правовий захист» розрахунок витрат на професійну правничу допомогу та копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 6 від 27 лютого 2020 року про сплату 3000,00 грн.

Як вбачається з розрахунку витрат на професійну правничу допомогу від 27 лютого 2020 року адвокатом Вольфовським С.О. витрачено:1) надання усної консультації з приводу подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини 1 год; 2)попереднє опрацювання матеріалів 3 год; 3)формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) 1 год; 4)підготовка та подання до суду позовної заяви 3 год.

Всього витрачено 8 годин. За домовленістю адвоката з клієнтом розмір гонорару адвоката за п. 1- 4 становить 3000 грн.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 137, 206, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дубас Т.В.