Справа № 182/421/21
Провадження № 2/0182/1286/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.04.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Нікополя в особі виконкому Нікопольської міської ради про встановлення факту спільного проживання однією родиною та визнання права на спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту спільного проживання однією родиною та визнання права на спадщину, посилаючись на наступне. Її родове прізвище - ОСОБА_2 . Її батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У її батька був ще рідний брат, а її рідний дядько - ОСОБА_5 . 18.08.1979 року вона уклала шлюб з ОСОБА_6 , після реєстрації якого їй було присвоєне прізвище ОСОБА_7 . Дядько перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 . Від шлюбу у них народився син, а її двоюрідний брат - ОСОБА_9 . Батько та дядько ОСОБА_5 були дуже дружніми між собою. У 1958 році їх родині та родині дядька ОСОБА_5 були виділені земельні ділянки для будівництва житлових будинків. Батькові - за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_5 - за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно договору на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 15.01.1955 року, ОСОБА_5 отримав земельну ділянку за вказаною адресою для будівництва житлового будинку з надвірними спорудами. Після початку будівництва вулиця Стаханівська була перейменована на вулицю Передовиків, а номер будинку став АДРЕСА_3 . Згідно акту приймання індивідуального володіння від 02.01.1963 року, ОСОБА_5 здав в експлуатацію збудований житловий будинок АДРЕСА_3 - саме за зміненою адресою. Син дядька ОСОБА_5 та тітки ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , став вести неналежний спосіб життя. Він неодноразово був судимий, більшу частину життя перебував у місцях позбавлення волі. Коли ж він знаходився на волі, то майже не спілкувався з батьками, проживав будь-де. Можливо, у зв`язку з цим, він так і не утворив власної родини. Ні дружини, ні дітей у нього немає. Фактично вони все життя спілкувалися, як одна родина. Вона постійно проживала та була зареєстрована в будинку своїх батьків по АДРЕСА_1 . Оскільки вона постійно проживала у батьків, то і провідувала дядька та тітку, які жили по сусідству. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її дядько ОСОБА_5 . Після його смерті фактично на її руках залишилась його дружина ОСОБА_8 . Її син ОСОБА_9 знову перебував у місцях позбавлення волі, тому здійснювати догляд за тіткою, крім неї, було нікому. Тітка і її син звернулись до нотаріальної контори для оформлення своїх прав на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 , яким є будинок АДРЕСА_3 . Їй напевно відомо, що їм було видано відповідне свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 . До 2010 року тітка могла самостійно себе обслуговувати, ходити за продуктами, поратись на городі та вести своє господарство.

Але з 2010 року стан її здоров`я значно погіршився. Вона вже не могла виходити на вулицю, здійснювати догляд за собою та господарством. Тому запропонувала їй переселитись до її будинку. Вона погодилась, проте, залишилась зареєстрованою в будинку АДРЕСА_3 . Вони проживати разом з ОСОБА_8 однією родиною в її будинку. Вона ставилася до неї, як до власної дитини. У зв`язку з тим, що тітці важко вже було самостійно обслуговувати себе та доглядати за городом, вона з моменту свого вселення допомагала їй. Свою пенсію тітка віддавала їй. Вона за власні кошти купувала їй продукти харчування, робила ремонт в її будинку, слідкувала за господарством, сплачувала комунальні платежі. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер син ОСОБА_8 - ОСОБА_9 . Його мати була зареєстрована за однією адресою зі своїм сином. Тому, згідно ст.1268 ЦК України, вона є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_9 , хоча і не зверталась до нотаріальної контори з цього приводу. Стан здоров`я тітки після смерті її сина ще погіршився. Вона неодноразово пропонувала їй оформити на неї належний їй будинок, проте, вона постійно відкладала вирішення цього питання, оскільки вважала, що це питання не є терміновим. Вона вважала, що головніше - ті добрі стосунки, які існували між ними. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_8 , яка так і не встигла за життя розпорядитись належним їй майном, заповіту не склала. Вона продовжувала проживати в її будинку. У шестимісячний строк, визначений ст.1270 ЦК України для оформлення спадщини, вона звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Іопеля С.О. За моєю заявою була заведена нотаріальна справа № 142/20/8. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено постановою приватного нотаріуса Іопеля С.О. від 26.10.2020 року за № 731/02-31, оскільки нею не доведені родинні відносини з померлою ОСОБА_8 . Їй було роз`яснено право звертатись до суду в порядку спадкування четвертої черги за законом, оскільки вона тривалий час (не менше 5 років) проживала разом зі спадкодавцем однією родиною. Крім того, у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Після смерті ОСОБА_8 та її двоюрідного брата ОСОБА_9 не збереглося ніяких документів, що підтверджували б їх право власності на вказане нерухоме майно. Єдине, що у неї залишилось - це копія договору на право забудівлі від 15.01.1955 року на ім`я ОСОБА_5 , копія акту приймання в експлуатацію житлового будинку з надвірними спорудами від 02.01.1964 року на ім`я ОСОБА_5 . Документів про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 на ім`я його дружини та сина не збереглося. Проте, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_3 було зареєстровано в Нікопольському МБТІ, який на той час являвся реєстраційним органом прав на нерухоме майно. За ОСОБА_8 - 3/4 частини вказаного майна, за ОСОБА_9 - на ј частини цього ж майна. 18.03.2010 року був виготовлений та виданий на ім`я цих осіб технічний паспорт на спірний будинок. Згідно інформаційної довідки Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.01.2021 року, ОСОБА_9 належало 1/4 частина житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_3 - на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.11.2010 року, посвідченого у Другій державній нотаріальній конторі, а ОСОБА_8 належало 3/4 частини цього ж будинку на тій самій правовій підставі. Вона з 2010 року постійно проживала разом зі спадкодавцем. Вони жили однією родиною, ОСОБА_8 ставилась до неї, як до власної дитини. Вони підтримували один одного матеріально, мали спільний бюджет, вона робила необхідні покупки для себе та спадкодавиці за власні кошти, зробила ремонт в будинку ще за життя ОСОБА_8 . Ніхто, крім неї, не звертався до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав після смерті тітки. Спадкоємців першої, другої та третьої черг за законом після смерті ОСОБА_8 немає. Заповіт відсутній. Таким чином, вона є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_8 , як особа, що постійно проживала однією родиною зі спадкодавицею не менше п`яти років. Встановлення судом факту її спільного проживання однією родиною з померлою ОСОБА_8 необхідно для оформлення нею своїх спадкових прав в порядку спадкування четвертої черги за законом. Вона не має можливості іншим шляхом оформити своє право на спадщину, тому вимушена звертатись до суду з цим позовом.

В судовому засіданні, яке відбулось 31.03.2021 року, позивачка та її представник позовні вимоги підтримали і просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулось 01.04.2021 року, сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивачка та її представник на задоволенні позовних вимог наполягали і просили суд позов задовольнити (а.с.43, 44), представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.51).

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно з ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1270 ЦК України, спадкоємець повинен протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Прийняти спадщину можливо або фактичним прийняттям або звернутися до суду.

Як встановлено в судовому засіданні, родове прізвище позивачки по справі - ОСОБА_2 (а.с.25). Її батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.25) У батька позивачки по справі був рідний брат - рідний дядько позивачки - ОСОБА_5 18.08.1979 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_6 , після реєстрації якого їй було присвоєне прізвище ОСОБА_7 (а.с.24). Дядько позивачки перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 (а.с.23). Від шлюбу у них народився син - двоюрідний брат позивачки - ОСОБА_9 (а.с.25). У 1958 році родині позивачки та родині дядька ОСОБА_5 були виділені земельні ділянки для будівництва житлових будинків. Батькові позивачки - за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_5 - за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12-16). Згідно договору на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 15.01.1955 року, ОСОБА_5 отримав земельну ділянку за вказаною адресою для будівництва житлового будинку з надвірними спорудами. Після початку будівництва вулиця Стаханівська була перейменована на вулицю Передовиків, а номер будинку став АДРЕСА_3 . Згідно акту приймання індивідуального володіння від 02.01.1963 року, ОСОБА_5 здав в експлуатацію збудований житловий будинок АДРЕСА_3 - саме за зміненою адресою (а.с.16-22). ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був неодноразово судимий, більшу частину життя перебував у місцях позбавлення волі, майже не спілкувався з батьками, проживав будь - де. ОСОБА_9 не мав власної родини, дружини та дітей. Позивачка постійно проживала та була зареєстрована в будинку своїх батьків по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дядько позивачки ОСОБА_5 (а.с.26) Після його смерті, через відсутність сина ОСОБА_9 , який знову перебував у місцях позбавлення волі, здійснювати догляд за тіткою стала позивачка. ОСОБА_8 та її син ОСОБА_9 звернулись до нотаріальної контори для оформлення своїх прав на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 (будинок АДРЕСА_3 ). З 2010 року стан здоров`я тітки позивачки ОСОБА_8 значно погіршився. Вона вже не могла виходити на вулицю, здійснювати догляд за собою та господарством. Тому позивачка на прохання тітки переселилась до її будинку (а.с.29), хоча, залишилась зареєстрованою в буд. АДРЕСА_3 (а.с.33). Позивачка проживала разом з ОСОБА_8 однією родиною в її будинку, свою пенсію тітка віддавала позивчці. Позивачка купувала продукти харчування, робила ремонт в будинку тітки, слідкувала за господарством, оплачувала комунальні платежі. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_9 (а.с.28). Згідно ст.1268 ЦК України, ОСОБА_8 є такою, що прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_9 , оскільки була зареєстрована з ним за однією адресою. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_8 (а.с.27), яка так і не встигла за життя розпорядитись належним їй майном, заповіту не склала. Позивачка продовжувала проживати в будинку спадкодавиці. У шестимісячний строк, визначений ст.1270 ЦК України для оформлення спадщини, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Іопеля С.О. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено 26.10.2020 року, оскільки нею не доведені родинні відносини з померлою ОСОБА_8 та роз`яснено право звертатись до суду в порядку спадкування четвертої черги за законом, оскільки вона тривалий час (не менше 5 років) проживала разом зі спадкодавцем однією родиною (а.с.7-8). Крім того, після смерті спадкодавців не збереглося ніяких документів, що підтверджували б їх право власності на вказане нерухоме майно. Однак, згідно інформаційної довідки Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.01.2021 року (а.с.10-11), ОСОБА_9 належало 1/4 частина житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_3 - на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.11.2010 року, посвідченого у Другій державній нотаріальній конторі, а ОСОБА_8 належало 3/4 частини цього ж будинку на тій самій правовій підставі. Позивачка з 2010 року постійно проживала разом зі спадкодавцем однією родиною, підтримувала її матеріально, мала з нею спільний бюджет, робила необхідні покупки для себе та спадкодавиці за власні кошти, зробила ремонт в будинку ОСОБА_8 . Спадкоємців першої, другої та третьої черг за законом після смерті ОСОБА_8 немає (а.с.68-128). Позивачка є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_8 , як особа, що постійно проживала однією родиною зі спадкодавицею не менше п`яти років.

Дані обставини в судовому засіданні підтвердили й свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Так, свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона - сусідка позивачки через 2 будинки. ОСОБА_1 проживала з тіткою ОСОБА_8 разом після того, як помер її чоловік і з тюрми прийшов її син, який не давав життя своїй матері. ОСОБА_7 доглядала за тіткою ОСОБА_8 , за господарством, садом, прибирала, готувала, скуплялась. Тітка ОСОБА_8 завжди хвалила ОСОБА_1. Ховала ОСОБА_8 теж ОСОБА_1 , якій допомагала оформляти документи сусідка навпроти, бо в них є машина. З родичів ОСОБА_8 знала лише її чоловіка, сина та позивачку по справі.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що вона - сусідка позивачки через хату навскоси. ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_8 , бо її син - алкаш, який постійно перебував по тюрмам. ОСОБА_1 прибирала, готувала, водила ОСОБА_8 в лікарню, викликала лікарів до неї. Ховала ОСОБА_8 теж ОСОБА_1 . А вони допомагали їй оформити похорон, бо в них є машина, на якій можна поїздити позаказувати все необхідне. Але гроші на оформлення похорону ОСОБА_8 їм давала ОСОБА_1 . Однак, в зв`язку з тим, що вони оформляли документи, то все виписали на їх прізвище, їм казали, що неважно, на кого оформлено заказ на поховання. ОСОБА_1 навіть солярку оплатила її чоловікові за те, що він поїздив. ОСОБА_1 добре доглядала за ОСОБА_8 : прибирала, готувала, робила ремонти тощо.

Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За таких обставин суд вважає, що позивач відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2 і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 однією родиною з ОСОБА_8 з березня 2010 року до дня її смерті.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал