Провадження 4-с/357/18/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання Чайка О.В., ,

за участю представника скаржника адвоката Овчаренко Д.К., державного виконавця Гончаренко В.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Біла Церква Київської області скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головний державний виконавець Прохацький Р.О., державний виконавець Гончаренко В.О., Антонюк О.В. про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про арешт коштів боржника, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою посилаючись на те, що 10.11.2020 року головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Прохацьким P.O. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 257 348,00 грн., в рамках примусового виконання виконавчого листа №2/357/829/17 виданого 21.05.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики в розмірі 254800,00 грн. та судових витрати в розмірі 2 548,00 грн., а всього 257 348,00 грн.

Заявник вважає постанову про арешт коштів боржника від 10.11.2020 року, винесену головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Прохацьким Р.О. в рамках виконавчого провадження №56454352, протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що постанова прийнята на підставі хибних висновків та незаконних дій.

Заявник просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Прохацького Р.О. щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 10.11.2020 року у виконавчому провадженні №56454352; скасувати постанову про арешт коштів боржника від 10.11.2020 року у виконавчому провадженні №56454352; зобов`язати головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Прохацького Р.О. скасувати постанову про арешт коштів боржника від 10.11.2020 року у виконавчому провадженні №56454352 ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках боржника.

Ухвалою суду від 16.02.2021 року було відкрито провадження у даній справі та зобов`язано головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Прохацького Р.О. надіслати суду письмовий відзив на скаргу з доданням відповідних копій матеріалів виконавчого провадження (а.с.28).

У судовому засіданні представник скаржника адвокат Овчаренко Д.К. підтримав доводи скарги, надав аналогічні викладеним в ній пояснення. Посилаючись на ч.1 ст.1282 ЦК України, в якій зазначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині, оскільки кошти ним не успадковувалися, просив скаргу задовольнити.

У судовому засіданні представник суб`єкта оскарження головний державний виконавець Гончаренко В.О., у провадженні якого наразі перебуває відповідне виконавче провадження, вимоги скарги не визнала та просила у її задоволенні відмовити. Надала суду письмовий відзив з додатками (а.с.81-83).

Заінтересована особа у виконавчому провадженні - ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки не повідомив. 25.03.2021 року через канцелярію суду надав письмові пояснення щодо скарги, просив визнати скаргу необґрунтованою та безпідставною та залишити її без розгляду (а.с.91-93).

Суд, дослідивши матеріали скарги, дійшов висновку про те, що її вимоги не ґрунтуються на законі та вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області знаходиться виконавче провадження №56454352 про стягнення з ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики в розмірі 254800,00 грн. та судових витрат в розмірі 2 548,00 грн., а всього 257 348,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст.450 ЦПК України, якщо суд встановив, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника. Тому, судом було залучено до участі у справі державного виконавця ОСОБА_5 , у провадженні якої перебуває відповідне виконавче провадження.

Судом також встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 21.07.2017 року по справі 357/10181/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_4 борг за договором позики від 18.09.2014 року в сумі 254 800,00 грн. та судові витрати по справі в сумі 2 548,00 гривень, а всього 257 348,00 грн (а.с.14-18).

Відповідне рішення суду було обґрунтовано тим що, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі й боргові зобов`язання, які фактично перешли до ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_2

24.05.2018 року головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Прохацьким P.O. відкрито виконавче провадження ВП №56454352 з примусового виконання виконавчого листа №2/357/829/17 виданого 21.05.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом (а.с.11).

10.11.2020 року головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Прохацьким P.O. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника (а.с.12).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до ч.1 ст.52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.2 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» - не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Статті 56 та 59 Закону «Про виконавче провадження» передбачають, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів боржника. При цьому, арешт накладається у розмірі стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно з цим Законом.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» не містить заборони звертати стягнення та накладати арешти на кошти на рахунках боржників, які відкриті для зарахування заробітної плати, а також не визначаюсь такі рахунки як рахунки із спеціальним режимом використання.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч. 6 статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно ) боржника;

отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному і кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Таким чином, державним виконавцем не порушено норми Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови про арешт коштів боржника ВП №56454352 від 10.11.2020 року.

Вважаючи, що виконавець мав виконати рішення суду лише відносно успадкованого майна шляхом його реалізації, заявник помиляється, оскільки це не випливає із рішення суду. Навпаки, резолютивна частина рішення суду передбачає стягнення чітко визначеної суми з заявника на користь заінтересованої особи.

Правових підстав для задоволення скарги у суду немає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерста юстиції (м. Київ), ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасувати постанови про арешт коштів боржника відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяВ. П. Цукуров