Справа №705/458/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді - Годік Л.С.

з участю: секретаря судового засідання - Заболотної Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Карайкоза Ганна Ігорівна, про порушення цілісності майнового комплексу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Карайкоза Г.І., про порушення цілісності майнового комплексу. Зазначає, що він та ОСОБА_4 являються співвласниками майнового комплексу по АДРЕСА_1 , що підтверджено Договором дарування від 27.05.1994 р. з особливим правовим статусом для здійснення приватної діяльності, який включає земельну ділянку, житловий будинок і господарську інфраструктуру. В зв?язку з передачею ОСОБА_4 спільного майна своїм правонаступникам, його співвласниками стали - ОСОБА_3 по суміжному Договору дарування від 29.08.2017 р. на мораторну земельну ділянку пл. 150 кв.м. і ОСОБА_6 по Договору дарування від 29.08.2017 р. на 1/6 частку спільної власності комплексу. Нотаріальне посвідчення договорів здійснила приватний нотаріус Карайкоза Г.І.

Вказує, що ці два договори суперечать Договору дарування від 27.05.1994 р., оскільки за предметними ознаками мають самостійний зміст. Так сутність одного полягає в передачі землі, як відокремлене від комплексу майно, а другий спрямований на створення нової структури власності поза комплексом, що порушує цілісність майнового комплексу, позбавляє його частково права власності, веде до ризику пошкодження і крадіжки майна, знижує рівень утримання спільного майна, гальмує розбудову інфраструктури комплексу і інші несприятливі наслідки. А спричинено це було кількома порушеннями: ОСОБА_4 по домовленості з зарубіжними партнерами без необхідних повноважень і його згоди передала частину спільної власності комплексу двічі, повністю - ОСОБА_2 і повторно - ОСОБА_3 у вигляді індивідуального майнового комплексу; ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і Карайкоза Г.І. як ділові партнери по особливому порядку оформили документальну передачу прав власності без його нотаріальної письмової згоди як співвласника комплексу. Тому такі договори не відповідають вимогам ст. 228 ЦК України і є нікчемними, а все що одержане за ними повинно бути повернено до об"єктів єдиного комплексу Договору дарування від 27.05.1994р.. Просить відновити у встановленому порядку цілісність майнового комплексу по АДРЕСА_1 відповідно Договору дарування від 27.05.1994 р. і зобов"язати ОСОБА_2 і ОСОБА_3 повернути в натурі до його складу все що отримано за нікчемним договором; призупинити виконання Договору дарування від 29.08.2017 р. з ОСОБА_2 і Договору дарування від 29.08.2017 р. ОСОБА_3 до набрання законної сили рішенням суду; стягнути з відповідачів судовий збір в дохід держави, солідарно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву в якій просив суд розглядати справу у його відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, 09.04.2020 р. на адресу суду надійшов Відзив від відповідачів на позовну заяву ОСОБА_1 в якому вважають позовну необґрунтованою, безпідставно, безпредметною та незаконною поданою з метою завдання їм шкоди, психологічного тиску шляхом подання біля сотні позовів до суду та примушування їх до передачі йому їхнього майна, що порушує їх права, свободи та інтереси, що є неприпустимим в даному випадку, тому має бути судом взято до уваги. За змістом позовних вимог та викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги зводяться до незгоди двох Договорів дарування укладених між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які позивач помилково вважає нікчемними та які не відповідають вимогам ст. 228 ЦК України. Проте, вказані Договори дарування укладені та посвідчені у відповідності до закону, є чинними. Крім того, позивач їх вже оскаржував до суду в різних імпретаціях, але ВСУ відмовляючи ОСОБА_1 , ставив крапку на судових зверненнях ОСОБА_1 до них. Так, посилаючись на норми ЦК України, зокрема судом зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України передбачена неприпустимість зловживання процесуальними правами - 1. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктами 2. 3 ч. 2 цієї статті вказано: - Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Аналізуючи позовну заяву ОСОБА_1 до них та аналізуючи інші позови ОСОБА_1 до них та судові рішення ВСУ, є всі встановлені підстави визнати зловживанням процесуальними правами дії, по поданню декількох позовів до одних і тих же відповідачів та позовів з аналогічним предметом та подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Просить відмовити у задоволенні позову повністю; визнати зловживанням процесуальними правами дії ОСОБА_1 по поданню цього позову.

Третя особа приватний нотаріус Карайкоза Г.І. в судове засідання не з`явилася, попередньо подала суду заяву в якій просить справу розглядати без її присутності.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суддя вважає позовну заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 27 травня 1994 року ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_4 та ОСОБА_1 1/3 частину житлового будинку в рівних долях з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться на присадибній земельній ділянці розміром 2035 кв.м., що підтверджується договором дарування від 27.05.1994 року, посвідчений державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Очеретяною В.В.

У якості підстави своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив набуття права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на майновий комплекс по АДРЕСА_1 з підстав заборонених законом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення його прав, свобод чи законних інтересів відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при розпорядженні (як зазначає позивач) своєю часткою майна.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 7, 10, 12, 13, 18, 81, 133, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Карайкоза Ганна Ігорівна, про порушення цілісності майнового комплексу.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя Леся Сергіївна Годік