Єдиний унікальний № 408/3617/19-ц
Провадження № 2/408/303/21

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

смт. Біловодськ 04 січня 2021 року

Біловодський районний суд Луганської області в складі:

головуючого: судді Рукаса М.С.,

за участю:

секретаря: Мірошнік Г.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Біловодського районного суду Луганської області, справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитини повноліття.

А також, стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати які ОСОБА_2 понесла на надання правової допомоги в сумі 1500 гривень.

Позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за їх відсутністю, підтримують позовні вимоги, просять суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення на офіційному сайті Біловодського районного суду Луганської області. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.

04 січня 2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Із ксерокопії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 07 червня 2003 року відділом РАГС Свердловського міського управління юстиції Луганської області встановлено, що між громадянином України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянкою України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07 червня 2003 року зареєстровано шлюб, відповідний актовий запис № 169. Прізвища подружжя після реєстрації шлюбу: ОСОБА_6 , ОСОБА_6 відповідно (а.с.4).

Від шлюбу мають малолітню дитину: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідний актовий запис № 408, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке було видано 23 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області (а.с.9).

У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі.

Згідно до п. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

У відповідності до ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Згідно ч. 3 ст.185 Сімейного Кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

В позовній заяві позивач просить стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, однак діюче законодавство передбачає стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_3 не надає позивачці ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає, за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подання позовної заяви і до досягнення дитини повноліття.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, слід зазначити, що згідно положень ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги . Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VІ (далі - Закон № № 5076-VІ).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закон № № 5076-VІ договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з положеннями ст.13 цього Закону адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно положень ст.30 Закон № № 5076-VІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Великої палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (14-382цс-19).

З вимог ст.137 ЦПК України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом встановлено, що позивачем надано до суду договір про надання правової допомоги від 27 травня 2019 року згідно якого адвокат Бірюков Ігор Юрійович надає ОСОБА_2 правову допомогу на умовах, обумовлених цим Договором, а ОСОБА_2 зобов`язана сплатити винагороду (гонорар), а також у разі необхідності фактичні витрати, які зв`язані з виконанням цього Договору. Зміст дорученні за цим Договором: надання правової допомоги при складанні позовної заяви про стягнення аліментів з ОСОБА_3 . Для виконання цього доручення адвокат Бірюков І.Ю. має право представляти та захищати права та інтереси ОСОБА_2 в усіх органах, підприємствах, закладах та організаціях, в тому числі судових, до компетенції яких входить вирішення відповідних питань, підписувати усі процесуальні та інші документи, заяви, скарги, клопотання, апеляційні та касаційні скарги. Звернення, витребувати документи та інші докази, іншими правами, передбаченими відповідним процесуальним законодавством. Розмір гонорару, порядок його розрахунку (фіксована сума, погодинна оплата) та внесення (авансу, оплати за результат та т.п.), а також види фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівця, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні розходи, оплата печатних, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних переговорів та т.п.), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в визначений строк та т.п.) визначаються сторонами протоколом погодження гонорару та оплати фактичних витрат. У всьому іншому, сторони керуються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (а.с.10)

Згідно акту виконаних робіт від 27 травня 2019 року адвокат Бірюков Ігор Юрійович надав юридичні послуги за 1500 гривень ОСОБА_2 у вигляді складання позовної заяви про стягнення аліментів з ОСОБА_3 (а.с.11).

Згідно квитанції від 27 травня 2019 року виданої ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_1 прийнято від ОСОБА_2 за складання позовної заяви гонорар у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень. Вказана квитанція підписана адвокатом Бірюковим І.Ю. (а.с.12).

Згідно п.2 ч.1 ст. 1 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VІ адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Закон № 5076-VІ не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. Чинним законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Аналогічну позицію зазначено в постанові Верховного Суду справа № 727/4597/19 (к/9901/32645/15) від 16 квітня 2020 року.

Таким чином, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 1500 гривень, витрачені позивачем ОСОБА_2 , є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, тому в цій частині необхідно задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та стягнути на її користь з ОСОБА_3 витрати на надання правової допомоги в сумі 1500 гривень.

З відповідача також підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 354, 355, 430 ЦПК України, ст.ст.180-182 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свердловськ Луганської області, і.н. НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Свердловськ, Луганської області, і.н. НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 травня 2019 року, і до досягнення дитини повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свердловськ Луганської області, і.н. НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Свердловськ, Луганської області, і.н. НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий:

суддя М.С. Рукас