Справа № 522/1408/19
Провадження №2/522/2719/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Домусчі Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, зобов'язання привести об'єкт нерухомості у первісний стан,

ВСТАНОВИВ

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Павлинської сільради Іванівського району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про скасування реєстрації та повернення житлового приміщення до первісного стану.

У позовній заяві ОСОБА_1. посилається на те, що вона, а також ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є співвласниками 527/1000 частин квартири АДРЕСА_1 Разом із ними ще 345/1000 частинами квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 01.02.1995 року, посвідченого державним нотаріусом першої Одеської державної нотаріальної контори Сорокої Л.З., на праві власності володіє ОСОБА_2.

20 квітня 1995 року ОСОБА_2., на той час ОСОБА_2, звернулась до Жовтневого районного суду м. Одеси із позовом до позивачів - ОСОБА_1., ОСОБА_7 і ОСОБА_4. про не перешкоджання їй у переобладнання та переплануванні житлового приміщення, в якому просила суд зобов'язати співвласників не перешкоджати її сім'ї в переобладнанні та переплануванні квартири згідно проектного плану, затвердженому «Укржилремпроектом».

Не зважаючи на рішення Жовтневого районного суду м. Одеси від 11 травня 1995 року про відмову в задоволені позовних вимог щодо надання дозволу на перебудування квартири, залишеного ухвалою Судової колегії з цивільних справ Одеського обласного суду від 11 липня 1995 року без змін, ОСОБА_2, на протязі останніх двох років, самочинно, без отримання дозволу на проведення будівельних робіт, перепланувала та перебудувала житлове приміщення, перекривши їй доступ до квартири з боку центрального входу, захопила частину приміщень, які належали позивачу та знаходились в загальному користуванні, отримала декларацію про готовність об'єкта до експлуатації серія та номер: ОД 59, видану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеської області про «Реконструкцію частини квартири з виділом в самостійну одиницю, без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_2» і на підставі цього, без укладення договору, виділила частку квартири в окрему одиницю та зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_2, чим порушила її права співвласника.

Зазначила, що наказом № 01-13/3481-16 від 30.10.2018 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради реєстрація декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності № ОД 59 від 31.05.2017 року «Реконструкція частини квартири з виділом в самостійну одиницю, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_2», замовник - ОСОБА_2 скасована.

При цьому позивачка ані згоди на реконструкцію, ані на виділ частини квартири в самостійну одиницю не надавала, у зв'язку з тим, що технічний виділ неможливій, оскільки зокрема немає можливості зробити відокремлений вхід до квартири. Зараз вона вимушена заходити в квартиру через пожежний вихід, сходинки якого знаходяться в аварійному стані, надзвичайно вузькі, а сама сходинка неосвітлена. За викладених обставин звернулась до суду з дійсним позовом.

Ухвалою суду від 04.02.2019 року провадження по справі було відкрито.

Ухвалою суду від 25.03.2019 року залучено Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради до участі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 27.03.2019 року вирішено питання про забезпечення позову (а.с.90-92).

Ухвалою суду від 13.05.2019 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1. були задоволені у повному обсязі (а.с.183-187, т.1).

Ухвалою суду від 10.03.2020р. було розглянуто та задоволено заяву представника ОСОБА_2 та заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2019р. було скасовано із призначенням справи до розгляду в підготовчому засіданні на 27.04.2020р..

Розгляд справи 27.04.2020 року через неявку сторін був відкладений на 15.06.2020 року.

Ухвалою суду від 15.06.2020 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено її до розгляду по суті на 17.09.2020 року.

У судовому засіданні 17.09.2020 року були присутні позивач разом із представником ОСОБА_6, представник відповідача - Григорова Г.Л., третя особа - ОСОБА_3..

Суд протокольно за згодою присутніх осіб виключив із кола учасників справи - державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Павлинської сільради Іванівського району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни у зв'язку з наявністю відомостей щодо припинення існування КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу».

По справі було оголошено перерву до 08.12.2020 року.

У судовому засіданні надала свої пояснення третя особа ОСОБА_3. та представник ОСОБА_5, які позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради зазначила, що з приводу здійсненого перепланування та реконструкції будь-яких погоджень з їх боку не було; відповідачем отримано відповідної проектної документації та дозволів не було.

У зв'язку з хворобою представника відповідача було оголошено перерву до 25.03.2021р..

У судовому засіданні 25.03.2021 року були присутні позивачка разом із представником ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_3..

Позивачка разом із представником позовні вимоги підтримали та просили задовольнити за обставин, викладених у позові. Позивачка зазначила, що рішення суду було виконано лише в частині влаштування дверного отвору з дверним блоком у стіні між коридором № 5 пл. 5,8 кв. м. та житловою кімнатою № 2 пл. 16,9 кв. м.; та дверного отвору з дверним блоком у стіні між коридором № 5 пл. 5,8 кв. м. та підсобним приміщенням № 6 пл. 9,2 кв.м.. Позивачка посилалась на те, що відповідачка здійсненою реконструкцію позбавила її входу до її квартири та вона вимушена входити через пожежний вхід, також ними було зайнято приміщання загального характеру.

Представник позивача просив із урахуванням змін до законодавства скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Тетяни Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 40504037 від 05.04.2018 12:49:22, припинивши при цьому речове право ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2, опис об'єкта: загальна площа (кв.м.): 85,7, житлова площа (кв.м.): 57,3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101.

Третя особа ОСОБА_3. також позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Інші учасники процесу у судове засідання не з'явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

Від представника відповідача - адв. Грігорової Г.Л. до суду надійшла заява щодо відкладення розгляду справи з посиланням на те, що вона також приймає участі у судовому засіданні на 11.00 год. в Одеському окружному адміністративному суді, також посилалась на епідеміологічну ситуацію в місті.

Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд вбачає, що представник відповідача про час даного судового засідання була сповіщена завчасно та належним чином. Окрім того, розгляд даної справи призначено на раніший час, ніж в окружному суді, а також зважаючи на стадію розгляду даної справи (а також те, що це є друга неявка представника відповідача), суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання представника відповідача та відсутність підстав для відкладення.

Тому, враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, думку сторін, присутніх у судовому засіданні, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про відкладення та вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача та третьої особи, котрі про розгляд справи сповіщені належним чином.

Суд, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні осіб, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення.

Згідно з п. 4.3 рішення Конституційного суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 року, власники квартир у житловому будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і та ін.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (ст. 321 ЦК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності , може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Згідно із ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Виходячи зі змісту частини другої даної статті даний виділ допускається якщо є можливість даного виділу.

Відповідно до ч. 4 ст. 364 ЦК України договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» власник або уповноважений ним орган, користувач зобов'язані утримувати пам'ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» використання пам'ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам'ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Згідно з ч. 3 даної статті забороняється змінювати призначення пам'ятки, її частин та елементів, робити написи, позначки на ній, на її території та в її охоронній зоні без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1., ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є співвласниками 527/1000 частин квартири АДРЕСА_1

Разом із ними ще 345/1000 частинами квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 01.02.1995 року, посвідченого державним нотаріусом першої Одеської державної нотаріальної контори Сорокої Л.З., на праві власності володіє ОСОБА_2.

20 квітня 1995 року ОСОБА_2. (нині ОСОБА_2), на той час ОСОБА_2, зверталась до Жовтневого районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_1., ОСОБА_7 і ОСОБА_4. щодо не перешкоджання їй у переобладнання та переплануванні житлового приміщення, в якому просила суд зобов'язати співвласників не перешкоджати її сім'ї в переобладнанні та переплануванні квартири згідно проектного плану, затвердженому «Укржилремпроектом».

Між тим, рішенням Жовтневого районного суду м. Одеси від 11 травня 1995 року відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_2. (нині ОСОБА_2) щодо надання дозволу на перебудування квартири. Зазначене рішення залишено без змін ухвалою Судової колегії з цивільних справ Одеського обласного суду від 11 липня 1995 року.

Судом встановлено, що відповідачка, без отримання дозволу відповідних органів охорони культурної спадщини, без згоди та дозволу співвласників перепланувала та перебудувала житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_1, який є пам'яткою архітектури та містобудування місцевого значення, охоронний № 717-Од., при цьому самочинно збудувала опору з металевим каркасом при вході в квартиру № 20 з коридору загального користування з центрального входу з вул. Базарної в м. Одесі, поставила металеві двері, заклала дверний отвір у стіні між санвузлом № 8а, пл. 5,0 кв. м. та коридором № 5 пл. 5,8 кв. м., влаштувала дверній отвір та заклала віконний отвір з віконним блоком у стіні між підсобним приміщенням № 6 пл. 9,2 кв. м. та кухнею № 8 пл. 12,0 кв. м., заклала дверній отвір у стіні між коридором № 5 пл. 5,8 кв. м. та житловою кімнатою № 2 пл. 16,9 кв. м., заклала дверний отвір у стіні між коридором № 5 пл. 5,8 кв. м. та підсобним приміщенням № 6 пл. 9,2 кв. м.., збудувала перегородку між приміщеннями коридору № 9 пл. 12,2 кв. м. та санвузлом № 8а пл. 5,0 кв. м., збудувала перегородку між приміщеннями кухні № 8 пл. 12 кв. м. та санвузлом № 8а пл. 5,0 кв. м., знищіла перегородку у приміщенні кухні № 8 пл. 12,0 кв. м., в результаті чого були знищені і видозмінені приміщення коридору № 9 пл. 23,5 кв. м. та кухні № 8 пл. 6,2 кв. м..

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2. (нині ОСОБА_2) 31.05.2017 року отримала декларацію про готовність об'єкта до експлуатації серія та номер: ОД 59, видану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеської області про «Реконструкцію частини квартири із виділом в самостійну одиницю, без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_2».

На підставі даної декларації відповідач зробила довідку КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР за № 2802-10/594-Е від 02.04.2018 року та технічний паспорт, виданий 28.03.2018 року ТОВ «Конструкт-Проект Груп» на квартиру АДРЕСА_1

Між тим, у подальшому, 02.04.2018 року о 16:11:26, державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Т.І. прийнято рішення про припинення права власності ОСОБА_2. (нині ОСОБА_2) на 345/1000 частин квартири АДРЕСА_1 на підставі виділу частки з об'єкта нерухомого майна про що нею же, 05.04.2018 року о 12:52:03, внесені відомості про це до Реєстру.

У той же час, тобто 05.04.2018 року державним реєстратором КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Т.І. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 40504037 від 05.04.2018 року до державного реєстру було внесено запис № 25604684 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2.

Підстава виникнення права власності: довідка за № 2802-10/594-Е, видана 02.04.2018 року КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР, технічний паспорт, виданий 28.03.2018 року ТОВ «Конструкт-Проект-Груп», дублікат договору дарування, виданий нотаріусом Шепелюк Р.Ю., декларація про готовність об'єкта до експлуатації за № ОД 59, виданий 31.05.2017 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеської області.

У свою чергу, судом встановлено, що наказом № 01-13/3481-16 від 30.10.2018 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради реєстрація декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності № ОД 59 від 31.05.2017 року «Реконструкція частини квартири з виділом в самостійну одиницю, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_2», замовник - ОСОБА_2 скасована.

Окрім того, згідно листа Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради від 14.03.2019 року, будинок за адресою : вул. Пушкінська, 55 - ріг Базарної, 37 - «Будинок прибутковий Зайченка», споруджений у 1901 році за проектом арх. Радбіля Р.Л. Рішенням Одеського облвиконкому від 27.12.1991 року № 580 будинок прийнятий під охорону держави як пам'ятка архітектури та містобудування місцевого значення, Наказом Міністерства культури і туризму України від 20.06.2008 року № 728/0/16-08 будинок внесений до Державного реєстру нерухомих пам'яток архітектури та містобудування місцевого значення, охоронний № 717-Од.

Згідно листа Управління культури, національностей, релігій та охорони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації від 02.04.2019 року, на розгляд до управління науково-проектна документація на проведення будь-яких робіт у АДРЕСА_1 не надходила. Дозвіл на проведення робіт не надався.

Отже, суд погоджується із доводами представника третьої особи, із приводу того, що роботи, проведені у будинку-пам'ятці за адресою : АДРЕСА_1, здійсненні без дотримання Закону України «Про охорону культурної спадщини», за відсутності погоджувальних процедур, дозвільних документів щодо проведення робіт на пам'ятках.

Викладені обставини не спростовані стороною відповідача.

Також суд погоджується з тим, що право позивача порушуються такою реконструкцією без її згоди і встановленою законом проектної документації з відповідними узгодженнями, якою вона позбавлена входу в комунальну квартиру з парадної та частини приміщень загального користування

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державний реєстратор, реалізуючи свої функції, керується Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Внесення відомостей до Державного реєстру прав, згідно з п.4 ч.1 ст.3 Закону, здійснюється виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 , передбачено вичерпний перелік документів для проведення державної реєстрації прав, а саме: п. 40 Порядку вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону та цим Порядком.

Відповідно до п. 54 Порядку державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об'єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об'єктів, або об'єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об'єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об'єкта цивільних правовідносин.

Для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об'єднання, подаються:

документ, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна до його поділу або об'єднання (крім випадків, коли право власності на такий об'єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

технічний паспорт на новостворений об'єкт нерухомого майна;

документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об'єднання таких об'єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо).

Як вбачається з п. 55 Порядку для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу або об'єднання майна, що перебуває у спільній власності, крім документів, передбачених пунктом 54 цього Порядку, також подається письмова згода всіх співвласників на проведення поділу або об'єднання майна, що перебуває у спільній власності.

Згідно із п. 56 Порядку для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються:

1.договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду;

2.документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки.

У разі коли в результаті поділу або об'єднання майна, що перебуває у спільній власності, змінюється розмір часток у такому праві спільної власності, також подається письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно.

Проте відповідної заяви позивача як співвласника приміщень загального користування відповідачем надано не було.

За викладеного суд приходить до висновку обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1. та вважає, що здійснена відповідачем реконструкція АДРЕСА_1 порушує законні права та інтереси позивача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому, суд погоджується з доводами представника позивачки про те, що на момент подачі позовних вимог до Приморського районного суду м. Одеси, вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень із закриттям розділу, скасування записів про право власності відповідачки щодо вказаної квартири були ефективними способами захисту цивільного права, визначеними законом.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.08.2018 року по справі 925/1265/16 , Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року по справі №367/2020/15-ц зазначалось на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» № 340-IX від 05 грудня 2019 року, який набрав чинності з 16.01.2020 року, були внесені зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких частина 3 ст. 26 Закону викладено в такій редакції: У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав)».

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 340-IX від 05 грудня 2019 року, судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

За викладеного, суд погоджується з доводами представника позивача та вважає за необхідне скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Тетяни Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 40504037 від 05.04.2018 12:49:22 та припинити речове право ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, мешкає АДРЕСА_1) на квартиру АДРЕСА_2, опис об'єкта: загальна площа (кв.м.): 85,7, житлова площа (кв.м.): 57,3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101.

Із приводу другої вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача привести квартиру у первісний стан, то суд враховує, що станом на час розгляду даної справи (повторно після скасування первісного заочного рішення суду) були виконанні роботи із влаштування дверного отвору з дверним блоком у стіні між коридором № 5 пл. 5,8 кв. м. та житловою кімнатою № 2 пл. 16,9 кв. м.; та дверного отвору з дверним блоком у стіні між коридором № 5 пл. 5,8 кв. м. та підсобним приміщенням № 6 пл. 9,2 кв.м., а тому підстав для задоволення позовних вимог у цій частині судом не встановлено.

У відповідності до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе також стягнути із відповідачки на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4000 грн. за виконання експертного дослідження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 3, 4, 15-16, 321, 364, 367, 382, ст. 391 ЦК України, ст. 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст. ст. 3, 11, 26 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 1, 3, 4-13, 19, 23, 26, 42, 43, 48, 52, 76-82, 209, ч.4 ст. 223, 229, 258-259, 263-265, 268, 281-282, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Тетяни Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 40504037 від 05.04.2018 12:49:22 та припинити речове право ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, мешкає АДРЕСА_1) на квартиру АДРЕСА_2, опис об'єкта: загальна площа (кв.м.): 85,7, житлова площа (кв.м.): 57,3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101.

Зобов'язати ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, мешкає АДРЕСА_1) привести квартиру АДРЕСА_1 у первісний стан у відповідності до Технічного паспорту станом на 13.06.1995 року, який існував до проведеної реконструкції частини квартири з виділом в самостійну одиницю зобов'язав виконувати наступні будівельні роботи:

●влаштувати дверний отвір з дверним блоком у стіні між санвузлом № 8а пл. 5,0 кв. м. та коридором № 5 пл. 5,8 кв. м.

●закласти дверний отвір та влаштувати віконний отвір з віконним блоком у стіні між підсобним приміщенням № 6 пл. 9,2 кв. м. та кухнею № 8 пл. 12,0 кв. м.

●виконати демонтаж перегородки між приміщеннями коридору № 9 пл. 12,2 кв. м. та санвузлом № 8а пл. 5,0 кв. м.

●виконати демонтаж перегородки між приміщеннями кухні № 8 пл. 12,0 кв. м. та санвузлом № 8а пл. 5,0 кв. м.

●влаштувати перегородку у приміщенні кухні № 8 пл. 12,0 кв. м. у відповідності до об'ємно-планувальних показників, відображених у Технічному паспорті станом на 13.06.1995 р. У вказаній перегородці влаштувати дверний отвір з дверним блоком.

У результаті виконання будівельних робіт, передбачених пп. 5-7 будуть утворені приміщення коридору № 9 пл. 23,5 кв. м. та кухні № 8 пл. 6,2 кв. м.

●виконати демонтаж самочинно збудованої опори з металевим каркасом при вході у квартиру АДРЕСА_1 чим забезпечити доступ ОСОБА_1 із центральних сходів у приміщення коридору загального користування.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, мешкає АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, мешкає АДРЕСА_1) судові витрати у розмірі 4000 грн. за виконання експертного дослідження.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 01.04.2021 року.

Суддя Л.В. Домусчі