Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

31 березня 2021 року м. Київ

Подільський районним суд м. Києва у складі

головуючого судді Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Садової М. І.

позивач Київський міський центр зайнятості - представник не з`явився,

відповідач ОСОБА_1 не з`явився,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути з останнього кошти в розмірі 20324,96 грн та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що відповідачу надано статус безробітного з 01 червня 2020 року та призначено допомогу по безробіттю до 31 серпня 2020 року. Попри те, у вказаний період відповідач забезпечував себе роботою самостійно, адже був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, що підтверджено доказами. Однак, про такий факт не повідомив позивача та порушив Закону України «Про зайнятість населення» та Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок беробіття». У зв`язку із цим, позивачем прийнято рішення про повернення нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення, про що повідомлено відповідача, однак останній у добровільному порядку не повернув кошти. Таким чином, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. У відповідності до ст. 141 ЦПК України просить вирішити питання судових втрат.

Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов.

04 січня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справ за правилами спрощеного позовного провадження.

31 березня 2021 року представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи подані зави учасників справи та наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, 01 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Подільської філії Київського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. В заяві зазначив, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та на підставі заяви відповідача наказами Київського міського центру зайнятості від 02 червня 2020 року ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 01 червня 2020 року.

Згідно з п. 18 ч. 2 ст.22 ЗУ «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації від 13.02.2009 року № 60/62 та постановою правління Пенсійного Фонду України від 13.02.2009 року № 7-1, центрами зайнятості проводяться розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення.

Відповідно до акту позивача про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 01 вересня 2020 року № 1816 надано висновок, що ОСОБА_1 у період з 06 лютого 2003 року по 22 липня 2020 року був зазначений у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як фізична особа-підприємець.

Відтак, відповідачем надано недостовірну інформацію під час подання заяви від 01 червня 2020 року на підставі якої у подальшому позивачем прийнято рішення про надання статусу безробітного, адже такий був особою, яка забезпечує себе роботою самостійно.

У зв`язку із встановленим фактом позивачем було припинено реєстрацію безробітного ОСОБА_1 , що підтверджено наказом Подільської районної філії Київського міського центру зайнятості від 01 вересня 2020 року № 47-АГ/285/20, що міститься у матеріалах справи.

У зв`язку із встановленими даними, позивачем було проведено розрахунок надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття ОСОБА_2 , що становить за період з 25 червня 2014 року по 07 жовтня 2014 року у розмірі 16424,96 грн, за період з 26 червня 2020 року по 31 серпня 2020 року у сумі 3900,00 грн, а всього у розмірі 20324,96 грн, що підтверджено довідкою-розрахунком позивача від 11 вересня 2020 року № 191, яка міститься у матеріалах справи. Відповідний розрахунок відповідачем не оскаржувався, є чинним, будь-яких заперечень з цього не подано, а тому приймається судом до уваги.

Надалі, позивач повідомив відповідача про добровільне повернення виплачених коштів матеріального забезпечення, що підтверджено листом позивача від 14 вересня 2020 року № 285.5-3637/20 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Будь-якої відповідь з цього питання від відповідача суду не подано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1, ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними є особи віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. До зайнятого населення, зокрема належать особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з ч. 3 ст. 44 цього Закону відповідальність за достовірність поданих територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що оскільки факт забезпечення відповідачем себе роботою самостійно у період перебування на обліку як безробітного доведено позивачем; ОСОБА_1 з невідомих суду причин не повідомив позивача про це самостійно, що було підставою для припинення реєстрації як безробітного, у зв`язку із чим втрачає право на допомогу по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а відтак суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підставні, а тому позов необхідно задовольнити.

Будь-яких фактичних даних, які мають значення для правильного вирішення справи, однак сторони не посилались, суд не встановив.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2102,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 280-284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості грошові кошти у розмірі 20324 (двадцять тисяч триста двадцять чотири) гривні 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки на подання заяви про перегляд заочного рішення та на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач Київський міський центр зайнятості, місцезнаходження - місто Київ, вулиця Жилянська, будинок № 47-Б, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 31 березня 2021 року.

Суддя О. І. Якимець