Дата документу 01.04.2021
ЄУ № 942/50/21
Провадження №2-з/942/4/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року смт. Новопсков Луганської області

Новопсковський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Стеценко О.С., за участю представника позивача Головка Є.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу товару,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути грошові кошти за договором купівлі-продажу товару у сумі 141350,41 грн. та судового збору у розмірі 1413,50 грн. і 1135,00 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що між ним та ОСОБА_1 06.05.2020 було укладено договір купівлі-продажу товару, відповідно до якого відповідач придбав у позивача автомобільні запчастини на суму 136000 грн. На час укладання договору у відповідача не було коштів, тому сторони домовилися, що покупець сплатить гроші за товар до 30.08.2020. Підтвердженням укладення вищезазначеного договору є власноручно написана відповідачем розписка. Порушуючи умови договору, ОСОБА_1 не сплачує заборговану суму коштів, чим порушує права позивача на отримання оплати за проданий товар. Крім того на даний час збільшилася сума трьох відсотків річних та втрат від інфляції, а тому відповідач з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних повинен сплатити позивачу суму грошових коштів у розмірі 146599,62 грн. Позивач вважає, що оскільки відповідач недобросовісно ставиться до взятих на себе обов`язків по оплаті товару, грошові кошти не виплачує, то існує необхідність застосувати забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно та грошові кошти відповідача ОСОБА_1 в межах суми позову у розмірі 146599,62 грн. та суми сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2600,99 грн.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити заяву частково, в межах первісно заявлених вимог, оскільки ухвалою суду від 01.04.2021 позивачу повернуто уточнену позовну заяву від 18.03.2021 без розгляду.

Також представник позивача послався на те, що відповідач не з`явився до судового засідання 16.03.2021, що може свідчити про його неналежну процесуальну поведінку, а отже і про невиконання рішення суду.

Зазначив, що відповідач не виконує своє зобов`язання, а тому це може ускладнити виконання рішення суду.

Відповідач заперечив проти заяви представника позивача про забезпечення позову, зазначив, що буде сплачувати наявну заборгованість.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, заслухавши учасників справи, встановивши обставини, у зв`язку з якими позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дана заява розглядається судом в судовому засіданні 01.04.2021, оскільки суддя 19.03.2021 знаходилася у відпустці, а з 22.03.2021- на лікарняному.

Відповідно до ч. 5 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; інше.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченими законом.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, позивач не вказав обґрунтованих підстав для забезпечення позову, не навів та не підтвердив належними доказами, що невжиття таких заходів, а саме накладення арешту на рухоме і нерухоме майно та грошові кошти відповідача, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду стосовно стягнення заборгованості.

Крім того, в заяві про забезпечення позову позивач не вказує жодних відомостей та не надає доказів на підтвердження наявності рахунків, сум грошових коштів, які знаходяться на них, в яких саме банківських установах вони розміщені.

Також позивачем не надано відомостей про належне відповідачу рухоме та нерухоме майно, місце його знаходження.

Відсутність доказів на підтвердження підстав для забезпечення позову, відомостей про рахунки відповідача, переліку наявного рухомого та нерухомого майна, що належить відповідачу, не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Таким чином позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, які належать відповідачу, що не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Слід відзначити, що сам факт звернення до суду з позовною заявою з вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів за договором купівлі продажу товару не може вважатися достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача.

Крім того, позивачем не надано жодного доказу, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 15.01.2021 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Позивачем також не надано доказів, що з часу постановлення ухвали до часу подання повторної заяви про забезпечення позову відповідачем вчинені дії, які б свідчили про неможливість виконання рішення суду.

Посилання представника позивача на те, що відповідач не з`явився у судове засідання 16.03.2021, суд не приймає до уваги, оскільки відповідач має право приймати участь у судовому засіданні, що випливає зі змісту ст. 43 ЦПК України. Явка відповідача судом не визнавалася обов`язковою, не заявляв про це і позивач, а тому обов`язок прибуття до судового засідання у відповідача не виник та жодним чином не може свідчити про неналежне виконання ним своїх процесуальних обов`язків і тим більше свідчити про невиконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши заяву в межах заявлених вимог та наданих доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача, у зв`язку з чим його заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

За таких обставин у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову слід відмовити.

У відповідності до ч.6 ст.153 ЦПК України про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення Луганському апеляційному суду через Новопсковський районний суд Луганської області.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено 06 квітня 2021 року.

Суддя: О.С. Стеценко