30.03.2021 Справа № 756/3268/21
Унікальний №756/3268/21
Провадження № 6/756/298/21
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2021 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Банасько І.М.,

за участю секретаря судового засідання - Чагір Б.К,

представника заявника - Заматова Р.В.,

представника приватного виконавця Телявського А.М. - Коваленко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна», заінтересовані особи: Приватний виконавець Телявський Анатолій Миколайович, Акціонерне товариство «ОТП Банк»,

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Заматова Р.В. звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а саме виконавчого листа №2-5150/10, виданого 20.04.2011 Оболонським районним судом м. Києва.

В обґрунтування заяви зазначає, що приватним виконавцем Телявським А.М. відкриті виконавчі провадження за заявою ПАТ «ОТП Банк», де боржником є заявник. Так, приватним виконавцем відкрито за виконавчим листом №2-5152 від 20.04.2011 виконавче провадження №60840380 і за виконавчим листом №2-2701від 25.05.2011 виконавче провадження №60840729. У подальшому ВП №60840380 і ВП №60840729 постановою приватного виконавця були об`єднані у зведене виконавче провадження №60840976. На підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 23.11.2020 №756/13544/20 відбулась заміна стягувача ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у виконавчих провадженнях №60840380, №60841602 щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами №ML-009/189/2007 та №ML-009/442/2007.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29.10.2010 у справі №2-5150/2010 із заявника була стягнута заборгованість в розмірі 94054,30 доларів США. 28.11.2010 рішення набрало законної сили, на підставі чого судом було видано виконавчий лист №2-5150/2010 від 20.04.2011, в якому зазначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання один рік. На підставі заяви ПАТ «ОТП Банк» було відкрито виконавче провадження №28157666. У зв`язку з відсутністю майна і коштів для погашення заборгованості у боржника, державним виконавцем 14.11.2013 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. 28.01.2016 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49966663. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на 2013-2014 роки) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. У статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на 2013-2014 роки) вказано, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони. Отже, після того як виконавець 14.11.2013 повернув виконавчий лист №2-5150, строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання сплив 15.11.2014. На момент пред`явлення даного виконавчого листа до виконання 28.01.2016 строк його пред`явлення був пропущений, отже він втратив свою юридичну силу і не підлягав виконанню. Це також підтверджується записами виконавців на самому виконавчому листі, де відсутні записи за 2016 рік, а після повернення виконавчого листа у 2013 році наступний запис відноситься вже до 2017 року. За таких обставин, приватний виконавець повинен був повернути виконавчі листи стягувачу, оскільки вони є такими, що не підлягають виконанню.

Окрім того, заявник вказує, що заяву про відкриття виконавчого провадження подано до приватного виконавця неналежною стороною, оскільки 05.11.2010 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким останній набув права вимоги за рядом кредитних договорів. Отже, з 05.11.2010 ПАТ «ОТП Банк» не був і не є стягувачем по виконавчому листі на момент відкриття виконавчих проваджень: №28157666, яке було відкрито в 2012 році державним виконавцем Диких О.О.; №49966663, яке було відкрито 28.01.2016 державним виконавцем Чорним В.В., а також по виконавчому провадженню №60840380, відкритому приватним виконавцем Телявським А.М., а тому приватний виконавець безпідставно відкрив виконавчі провадження. За твердженням заявника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зобов`язане було звернутися до суду з заявами про заміну стягувача у виконавчих листах до моменту пред`явлення виконавчого документу до виконання, а не в процесі виконавчого провадження.

Представник боржника - адвокат Заматов Р.В. у судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - адвокат Могилян Л.В. подала до суду заперечення на заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просить відмовити у задоволенні заяви у зв`язку з її необґрунтованістю.

Представник приватного виконавця Телявського А.М. - адвокат Коваленко Т.А. у судовому засіданні вимоги заяви не визнав, заперечував щодо їх задоволення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину "судового провадження" згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Ч. 1 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Виконавчий документ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню повністю або частково (ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зазначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України. Так, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц).

Оцінюючи доводи боржника ОСОБА_2 щодо наявності підстав для визнання виконавчого листа №2-5150/10, виданого 20.04.2011 Оболонським районним судом м. Києва, таким, що не підлягає виконанню, суд виходить з таких обставин.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29.10.2010 у справі №2-5150/2010 ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість у розмірі 94054 долари США 30 центів, що еквівалентно 745464 грн. 98 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 28.04.2010 та 100000 грн. 57 коп. (а.с. 34-37).

Оболонським районним судом м. Києва 20.04.2011 видано виконавчий лист у справі №2-5150/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості у розмірі 94054 доларів США 30 центів, що еквівалентно 745464 грн. 98 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 28.04.2010 та 100000 грн. 57 коп.

Як вбачається з копії вказаного виконавчого листа, рішення набрало законної сили 28.11.2010, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 1 рік; виконавчий лист видано 20.04.2011.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Диких О.О. ВП №28157666 від 14.11.2013 виконавчий лист №2-5150 виданий 20.04.2011 Оболонським районним судом м. Києва повернуто стягувачу.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Чорного В.В. ВП №49966663 від 28.01.2016 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-5150 виданим Оболонським районним судом м. Києва 20.04.2011.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. ВП №57979832 від 29.10.2019 виконавчий лист №2-5150/10 виданий 20.04.2011 Оболонським районним судом м. Києва повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

10.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Телявським А.М. винесено постанову ВП №60840380 від 10.12.2019 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-5150/10 виданим 20.04.2011 Оболонським районним судом м. Києва (боржник ОСОБА_2 ).

Крім того, відповідно до відміток, що містяться на виконавчому листі (14.11.2013, 26.06.2015, 26.06.2017, 29.10.2019), він вже пред`являвся раніше для примусового виконання та постановами державних виконавців вказаний виконавчий лист неодноразово повертався стягувачу з підстав, передбачених законом.

Як підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржник ОСОБА_2 вказує на те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання на момент відкриття виконавчого провадження №60840380 закінчився.

Рішення суду, на підставі якого Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-5150/10 про стягнення з боржника ОСОБА_2 заборгованості на користь ПАТ «ОТП Банк», ухвалене 29.10.2010 та набрало законної сили 28.11.2010.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на момент набрання рішенням законної сили - 28.11.2010) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на момент набрання рішенням законної сили - 28.11.2010) строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, незважаючи на те, що на самому виконавчому листі міститься відмітка про те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання один рік, відповідно до вищенаведенних норм чинного на той час Закону України «Про виконавче провадження» дійсний строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-5150/10, виданого Оболонським районним судом м. Києва, становить три роки.

Разом з тим, виконавчий лист №2-5150/10 видано Оболонським районним судом м. Києва 20.04.2011.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на момент набрання рішенням законної сили - 20.04.2011) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на момент набрання рішенням законної сили - 20.04.2011) строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на момент набрання рішенням законної сили - 20.04.2011) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

З виконавчого листа №2-5150/10 вбачається, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання по стягненню боргу з ОСОБА_2 переривалися чотири рази - в 2013, 2015, 2017 та 2019 роках. Доказів того, що в цей період з моменту повернення виконавчого листа стягувачу та до повторного пред`явлення виконавчого листа до органів ДВС було пропущено строк пред`явлення до виконання, ОСОБА_2 та його представником не подано.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Пунктом 5 Розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Пункт 5 Розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності закону від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі №553/1951/14-ц (провадження №61-20552св18).

Таким чином, строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання стягувачем не пропущено, а приватний виконавець Телявський А.М. діяв у межах свої повноважень та відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, боржник ОСОБА_2 як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вказує те, що заяву про відкриття виконавчого провадження було подано неналежною стороною.

Як вбачається з рішення Оболонського районного суду м. Києва у справі №2-5150/10 від 29.10.2010 та відповідно з виконавчого листа, виданого на його виконання від 20.04.2011 стягувачем є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк».

На підставі вказаного виконавчого листа 10.12.2019 були відкриті виконавчі провадження №60840380 та №60841602 щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитними договорами № ML-009/189/2007 та ML-009/442/2007.

05.11.2010 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким останній набув права вимоги за рядом кредитних договорів, зокрема за вищевказаними кредитними договорами.

Разом з тим, у відповідності до положень ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Під правонаступництвом у виконавчому провадженні розуміється заміна однієї із сторін (стягувача або боржника) з переходом прав і обов`язків від право попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участь у виконавчому провадженні. Підставою правонаступництва є, зокрема, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва №756/13544/20 від 23.11.2020 постановлено замінити стягувача ПАТ «ОТП Банк» (м. Київ, вул. Жилянська, 43) на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д) у виконавчих провадженнях №№ 60840380 та № 60841602 щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитними договорами № ML-009/189/2007 та ML-009/442/2007 (а.с. 20).

Отже, до постановлення судом ухвали №756/13544/20 від 23.11.2020 належним стягувачем у виконавчому провадженні та виконавчому листі про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за кредитними договорами № ML-009/189/2007 та ML-009/442/2007 було ПАТ «ОТП Банк».

При розгляді справи принцип змагальності учасників процесу та рівності між собою є основоположними. Засада рівності всіх учасників процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріплений в ч. 1 ст. 55 Конституції України.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведені законодавчі положення, судом не встановлено ні юридичних, ні фактичних обставин, які свідчили б про те, що виконавчий лист видано помилково та/або обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, заявником та його представником не доведено з покликанням на належні, допустимі та достовірні докази існування підстав для визнання виконавчого листа №2-5150/10 від 20.04.2011 Оболонським районним судом м. Києва, таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа №2-5150/10 від 20.04.2011, виданого Оболонським районним судом міста Києва таким, що не підлягає виконанню.

З викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 76 - 81, 89, 259 - 261, 268, 353-354, 432 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа №2-5150/10 від 20.04.2011, виданого Оболонським районним судом міста Києва таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Дата складання повного тексту ухвали - 30.03.2021.

Суддя І.М. Банасько