КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 757/505/19-ц
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства Юстиції України на рішення Печерського районного суду міста Києва від 5 травня 2021 року (суддя Матійчук Г.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Юстиції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПГ Інвест» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

встановив:

у січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер: 29787322 від 27 травня 2016 року, номер запису про право власності: 14695850, дата та час державної реєстрації: 14 травня 2016 року та стягнення з відповідача судових витрат.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , яке було зареєстровано 20 травня 2016 рокуприватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. на підставі: - сертифікату, серія та НОМЕР_2, виданий 15 вересня 2015 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України; - договору про бронювання об`єкта нерухомості №36-195/Б-ЧК від 14 листопада 2007 року; - договору купівлі-продажу цінних паперів №Д/27.2/071114-114, укладеного 14 листопада 2007 року з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»; - акта про виконання зобов`язань по договору купівлі-продажу цінних паперів №Д/27.2/071114-114 від 14 листопада 2007 року; - договору про внесення змін та доповнень №20-0295/3-5 до договору про бронювання об`єкта нерухомості №36-195/Б-ЧК від 14 листопада 2007 року; - акта пред`явлення до погашення облігацій від 25 березня 2010 року, виданого Українським консорціумом «Екосорб»; - рішення про присвоєння адреси, серія та номер: 10, виданого 27 липня 2006 року Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області; - акта №1 прийому-передачі квартири згідно договору купівлі-продажу цінних паперів №Д/27.2/071114-114 від 14 листопада 2007 року та договору про бронювання об`єкта нерухомості №36-195/Б-ЧК від 14 листопада 2007 року; - технічного паспорта на житлову квартиру АДРЕСА_1 , виданого ТОВ «Топ Бізнес Ком`юніті» 11 травня 2016 року; - виписки із переліку осіб, які брали участь у інвестуванні (фінансуванні) об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , виданого Українським консорціумом «Екосорб» від 11 січня 2016 р., вих.№01/01-356/1; - бухгалтерської довідки, виданої Українським консорціумом «Екосорб» від 11 січня 2016 року вих.№01/01-356/1.

Позивач посилався на те, що у червні 2018 року йому стало відомо про прийняття рішення приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 щодо повторної реєстрації права власності на його квартиру за забудовником ТОВ «ПГ Інвест», за адресою: АДРЕСА_1 , але зазначивши корпус 8.

Позивач стверджував, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень єнезаконним, оскільки відомості, внесені нотаріусом ОСОБА_3, не відповідають дійсності, так як в будинку, де розташована його квартира, відсутній корпус 8, реєстрацію прав здійснено на підставі лише технічного паспорту, який не дає змоги встановити набуття, зміну або припинений речових прав на нерухоме майно.

Оскільки приватний нотаріус ОСОБА_3 припинив свою діяльність та здав свій нотаріальний архів до Київського обласного державного нотаріального архіву, позивач вважав належним відповідачем Міністерство юстиції України, як правонаступника вказаного приватного нотаріуса та держателя відповідного реєстру.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 5 травня 2021 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «ПГ Інвест» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24; номер запису про право власності 14695850 від 14 травня 2016 року). Стягнуто з Міністерства Юстиції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768грн 40коп.

У поданій апеляційній скарзі Міністерство юстиції України просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, так як Міністерство юстиції України наділене організаційними та контрольними функціями у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а скасування рішення державного реєстратора на підставі судового рішення проводиться державним реєстратором, тобто громадянином України, який перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав.

Відповідач стверджує, що державна реєстрація є самостійним повноваженням державного реєстратора (нотаріуса), який самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав, а Міністерство юстиції України не є тим суб`єктом, який безпосередньо здійснює державну реєстрацію прав на нерухомість.

Відповідач зазначає, що законодавство у сфері державної реєстрації не містить положень, які можуть визначити факт правонаступництва Міністерства юстиції України, зокрема у разі анулювання або тимчасового блокування доступу державному реєстратору (в т.ч. приватному нотаріусу) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому Міністерство юстиції України не може бути правонаступником приватного нотаріуса ОСОБА_3.

Відповідач вважає, що не є належним відповідачем у даному спорі, оскільки жодних реєстраційних дій щодо спірного об`єкту нерухомого майна не вчиняло, даний спір існує між позивачем та ТОВ «ПГ Інвест», а після 30 квітня 2016 року Міністерство юстиції України не є суб`єктом державної реєстрації і не має повноважень щодо вчинення будь-яких реєстраційних дій, зокрема, на підставі рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Свінцов С.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки Міністерство юстиції України та всі підконтрольні йому структурні підрозділи є правонаступником Реєстраційної служби України, а також підконтрольного їй приватного нотаріуса ОСОБА_3., який здійснював функцію державного реєстратора під час здійснення оскаржуваної реєстраційної дії.

Третя особа ТОВ «ПГ Інвест» про день та час розгляду справи було повідомлено за адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (с.с.24-27 т.2), свого представника у судове засідання не направило, згідно відмітки листоноші за вказаною адресою не знаходиться.

Частиною 1 статті 131 ЦПК України визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Виходячи із зазначених норм процесуального права, третя особа належним чином повідомлена про апеляційний розгляд, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність вказаного учасника справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представник Міністерства юстиції України - Качур Т.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача - адвоката Свінцова С.В., який просив залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 13 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. зареєстровано право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 . Відомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

14 травня 2016 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 здійснено реєстрацію права власності ТОВ «ПГ Інвест» на квартиру АДРЕСА_1 . Відомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підставою виникнення права власності є технічний паспорт, виданий 11 серпня 2015 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» та рішення про державну реєстрацію, серія та номер 29787322, виданий 27 травня 2016 року, видавник ОСОБА_3, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області.

Згідно з наказом Головного територіального управління юстиції у Київській області № 695/6 від 10 листопада 2017 року приватну нотаріальну діяльність ОСОБА_3. по Києво-Святошинському районному нотаріальному округу припинено з 13 листопада 2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що приватний нотаріус ОСОБА_3 всупереч вимогам чинного законодавства здійснив державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «ПГ Інвест» без відповідних на те підстав, а так як приватний нотаріус ОСОБА_3 припинив свою нотаріальну діяльність, Міністерство юстиції України є його правонаступником, як держатель відповідного реєстру.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «ПГ Інвест». Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю дій приватного нотаріуса та відсутністю у ТОВ «ПГ Інвест» законних прав на реєстрацію права власності на квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією із загальних засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державним реєстратором є:1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 30-1 Закону України «Про нотаріат» особа, нотаріальна діяльність якої припинена, зобов`язана протягом одного місяця з дня одержання копії наказу передати до відповідного державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. У разі якщо цей строк є недостатнім, він може бути продовжений рішенням відповідного територіального органу Міністерства юстиції України, але лише один раз і не більше ніж на місяць.

Правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Воно може бути універсальним або частковим. За універсального правонаступництва до правонаступника переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки.

Аналіз вищезазначених норм права свідчить, що Міністерство юстиції України не є правонаступником приватного нотаріуса у разі припинення нотаріальної діяльності, так як не здійснює його права та обов`язки.

Не погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції про те, що Міністерство юстиції України у даній справі є належним відповідачем, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року, справа № 814/2030/17, зазначено, що у справах про скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особивирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому такі спори мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 1 квітня 2020 року, справа №520/13067/17, зазначено, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

У справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності нотаріуса при реалізації ним функцій державного реєстратора, якщо позовні вимоги спрямовані на захист приватного (майнового) права, заснованого на приписах цивільного законодавства, нотаріус має залучатися до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Аналогічний висновок щодо суб`єктного складу учасників справи зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 14-233цс18.

З наданих суду документів вбачається, що спір у позивача виник з ТОВ «ПГ Інвест» з приводу права власності на квартиру та правомірності дій товариства щодо реєстрації за ним такого права.

Проте, позовних вимог до ТОВ «ПГ Івест» позивач не пред`явив.

Фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не як нотаріус, державний реєстратор тощо.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса та Міністерства юстиції України, як його правонаступника, як визначив позивач.

Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції вищезазначених правових висновків Великої Палати Верховного Суду не врахував та безпідставно задовольнив позовні вимоги до неналежного відповідача Міністерства юстиції України.

Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вони заявлені до неналежного відповідача, а клопотання про заміну відповідача позивач у суді першої інстанції не заявляв.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, при розгляді справи допущені порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 5 травня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПГ Інвест» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає у АДРЕСА_5 , на користь Міністерства юстиції України, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00015622, яке знаходиться у м. Київ, вул. Городецького, 13, судові витрати у сумі 1 152грн 60коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 січня 2022 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк