Провадження № 2-н/760/47/21
Справа № 760/1066/21
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу в частині вимог

01 лютого 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді

Зуєвич Л.Л., розглянувши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Комуналка» /далі - ТОВ «Комуналка»/ (; адреса: 03037, м. Київ, вул. Освіти, буд. 16-А, прим. 174) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

16.01.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана заява, в якій ТОВ «Комуналка» в порядку ст.ст. 160-163 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) просить видати судовий наказ, яким стягнути з боржника 5 228,17 грн заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, 431,25 грн - 3% річних та інфляційної складової боргу, а також 227,00 грн - судового збору.

Крім того, заявлено наступну вимогу: «зобов`язати орган (особу) що здійснюватиме примусове виконання рішення нарахувати 3% річних за формулою: С х 3% (три відсотки річних) х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, х - множення, : - ділення, за письмовим договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 102/11/17 від 13.11.2017 з моменту винесення рішення суду до моменту його виконання та погашення боргу боржником суми основної заборгованості в повному обсязі».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2021 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

В частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Комуналка»5 228,17 грн заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, 431,25 грн - 3% річних та інфляційної складової боргу, а також 227,00 грн - судового збору Солом`янським районним судом міста Києва 01.02.2021 видано відповідний судовий наказ.

Разом з тим, щодо вимог в частині видачі судового наказу про зобов`язання органу (особи) що здійснюватиме примусове виконання рішення нарахувати 3% річних з моменту винесення рішення суду до моменту його виконання та погашення боргу боржником суми основної заборгованості в повному обсязі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина 3 ст. 19 ЦПК України передбачає, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Суд звертає увагу на те, що наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного судочинства, передбачений для розгляду справ, які не потребують повної та детальної процедури розгляду, спрямований на спрощений та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом.

Особливістю провадження є те, що сторонами у наказному провадженні виступають не позивач і відповідач, а стягувач (кредитор) та боржник.

Спрощений порядок наказного провадження зумовлюється й такою особливістю, як обмежене коло вимог, щодо яких таке провадження припустиме.

Так, у ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачені вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Вони повинні бути документально підтвердженими та безспірними, тобто не може викликати сумнівів ні момент настання права вимоги, ні заявлена до стягнення сума грошових коштів. У наказному провадженні не може розглядатися спір про право.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Стягувачем в наказному провадженні заявлено, зокрема, вимогу про зобов`язання органу (особу) що здійснюватиме примусове виконання рішення нарахувати 3% річних з моменту винесення рішення суду до моменту його виконання та погашення боргу боржником суми основної заборгованості в повному обсязі, проте за такою вимогою судовий наказ не може бути видано, оскільки зазначена вимога не входить до переліку вимог, передбаченого у ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Частиною 10 ст. 265 ЦПК України дійсно передбачено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Проте ст. 265 ЦПК України встановлює зміст судового рішення, яке приймається за наслідками позовного, а не наказного провадження.

Зміст судового наказу визначено ст. 168 ЦПК України, яка подібної норми не містить.

Тому суд вважає за необхідне відмовити у видачі вказаного судового наказу в частині вимоги про зобов`язання органу (особу) що здійснюватиме примусове виконання рішення нарахувати 3% річних з моменту винесення рішення суду до моменту його виконання та погашення боргу боржником суми основної заборгованості в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За змістом ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 160, 161, 163, 165, 166, 352-355 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Комуналка» у видачі судового наказу в частині вимоги про зобов`язання органу (особу) що здійснюватиме примусове виконання рішення нарахувати 3% річних з моменту винесення рішення суду до моменту його виконання та погашення боргу боржником суми основної заборгованості в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання /ч. 2 ст. 261 ЦПК України/.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич