Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/204/21
Провадження 2/433/180/21
06.04.2021 року Троїцький районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді - Гавалешка П.С.,
за участю секретаря судового засідання - Рєзнікової Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Троїцьке цивільну справу за позовом Селянського фермерського господарства «Агротранс» до ОСОБА_1 про визнання права власності у порядку набувальної давності,
До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що брокерською конторою Луганської агропромислової товарної біржі (ЛАТБ) № 101 товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут-Плюс» в особі брокера ОСОБА_2 за рахунок і від імені Селянського фермерського господарства «Агротранс» було укладено біржовий контракт на купівлю нежитлової будівлі складу, яка розташована в АДРЕСА_1 . На підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Луганській агропромисловій товарній біржі (ЛАТБ) 04 червня 2003 року за № 040603/04, брокерська контора № 30 товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут-плюс» в особі брокера ОСОБА_1 , з однієї сторони, продало, а брокерська контора № 101 товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут-Плюс» в особі брокера ОСОБА_2 від імені Селянського фермерського господарства «Агротранс», з іншої, купило вищевказану нежитлової будівлі складу, після чого господарство звернулося до Троїцького комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» для реєстрації права власності на дане нерухоме майно. Однак, з невідомих причин, Троїцьким комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» не було проведено державної реєстрації вказаного об`єкту нерухомого майна. Позивач вказує, що починаючи з 30 травня 2003 року і до теперішнього часу Селянське фермерське господарство «Агротранс» відкрито безперервно користується та фактично володіє об`єктом нерухомого майна у вигляді вищезазначеної нежитлової будівлі складу. На даний час у господарства виникла необхідність узаконити своє право на об`єкт нерухомого майна шляхом реєстрації права власності на дану будівлю складу, однак зазначене за вказаних обставин не представляється можливим зробити без захисту свого права у судовому порядку. За таких обставин, позивач просить суд визнати за господарством право власності на вказане нерухоме майно у порядку набувальної давності.
Позивач у судове засідання свого представника не направив, просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.
Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством процесуальних строків розгляду судом справи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)
Суб`єктом набувальної давності може бути як фізична, так і юридична особа.
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)
Виходячи зі змісту частини першої статті 344ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). (п. 14 Постанови).

Судом встановлено, що дійсно Брокерською конторою Луганської агропромислової товарної біржі (ЛАТБ) № 101 товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут-Плюс» в особі брокера ОСОБА_2 за рахунок і від імені Селянського фермерського господарства «Агротранс» було укладено біржовий контракт на купівлю нежитлової будівлі складу, яка розташована в АДРЕСА_1 - нежитлова будівля складу, площею 550, 7 м2), що підтверджується договором-доручення № 101/3005/01 від 30 травня 2003 року.

Вказану нежитлову будівлю складу було визнано безхазяйним майном за рішенням Троїцької селищної ради Луганської області від 22 травня 2003 року.

На підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Луганській агропромисловій товарній біржі (ЛАТБ) 04 червня 2003 року за № 040603/04, брокерська контора № 30 товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут-плюс» в особі брокера ОСОБА_1 , з однієї сторони, продало, а брокерська контора № 101 товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут-Плюс» в особі брокера ОСОБА_2 від імені Селянського фермерського господарства «Агротранс», з іншої, купило вищевказану нежитлової будівлі складу, яка розташована в АДРЕСА_1 («Б» - нежитлова будівля складу, площею 550, 7 м2), після чого господарство звернулося до Троїцького комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» для реєстрації права власності на дане нерухоме майно, що підтверджується квитанцією № 467 від 15 листопада 2006 року.

На даний час в реєстрі прав власності державна реєстрації вказаного об`єкту нерухомого майна відсутня.

При цьому, починаючи з 30 травня 2003 року і до теперішнього часу Селянське фермерське господарство «Агротранс» відкрито безперервно користується та фактично володіє об`єктом нерухомого майна у вигляді нежитлової будівлі складу, яка розташована в АДРЕСА_1 - нежитлова будівля складу, площею 550, 7 м2).

На вказану будівлю складу було виготовлено технічний паспорт, проведено відповідні ремонтні роботи.

З вищезазначеного вбачається, що Селянське фермерське господарство «Агротранс» добросовісно заволоділо даним майном і понад 17 років продовжує відкрито, безперервно користуватися об`єктом нерухомого майна у вигляді нежитлової будівлі складу та використовувати її за призначенням, у зв`язку з чим, суд вважає, що господарство на законних на те підставах набуло право власності на таку нежитлову будівлю складу за набувальною давністю, на підставі чого позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, ст. 16, 328, 344 ЦК України, керуючись ст. 5-13, 76-81, 89, 142, 206,211, 258-259, 265, 272 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Селянського фермерського господарства «Агротранс» до ОСОБА_1 про визнання права власності у порядку набувальної давності, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за Селянським фермерським господарством «Агротранс» () право власності в порядку набувальної давності на об`єкт нерухомого майна у вигляді нежитлової будівлі складу, яка розташована в АДРЕСА_1 - нежитлова будівля складу, площею 550, 7 м2).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя П.С.Гавалешко

06.04.21