Справа № 758/4738/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

22 лютого 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Гальчинській А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Подільської РДА про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов мотивований тим, що 20 лютого 2010 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (прізвище після одруження ОСОБА_5 ) був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис №99). Від спільного проживання, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі Рішення Подільського районного суду м. Києва від 31.07.2012 шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 був розірваний (після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ), та відомості про розірвання шлюбу внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Після розірвання шлюбу неповнолітній ОСОБА_3 залишився проживати разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 . Згідно виконавчого листа Подільського районного суду м. Києва №2607/2308/2012 від 09.07.2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14.05.2012 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 почав ухилятись від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не сплачує призначені судом аліменти, жодного разу не відвідав дитину, життям та поведінкою сина не цікавився. ОСОБА_1 має можливість забезпечувати фізичний, духовний і моральний розвиток та належні умови життя неповнолітнього ОСОБА_3 . ОСОБА_1 офіційно працевлаштована та спроможна забезпечити фінансово життя дитини та допомагати їй матеріально. Позивачка є єдиним власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за якою офіційно зареєстрована та проживаю разом з дитини.

Ухвалою від 10.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі.

Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

До початку судового засідання позивачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Представник Служби у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутністю представника третьої особи. Окрім цього, подано Висновок від 27.01.2020 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 .

Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження від 16.12.2014 р., виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 711).

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.02.2010 р., який розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31.07.2012 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 (справа № 2607/6761/2012).

Виконавчим листом Подільського районного суду м. Києва № 2607/2308/2012 від 09.07.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14.05.2012 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Дитина проживає разом із матір`ю позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Із позову вбачається, що батько дитини проживає окремо та з часу припинення спільного проживання з дитиною, жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям, не відвідує її, не сплачує аліменти на утримання дитини.

У зв`язку з чим, виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 133 326,19 грн. (розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 10.05.2018 р. міститься в матеріалах справи).

Відповідно довідки-розрахунку підписаною державним виконавцем Гладищенком В.А. встановлено факт ухилення ОСОБА_2 від сплати додаткових витрат на лікування малолітнього сина в розмірі 500 грн. щомісячно, та зафіксовано загальну заборгованість станом на 31.12.2018 року в розмірі 34 700 грн.

Згідно висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.01.2020 року № 106-642 позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є доцільним.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачсамоусунулась від своїх батьківських обов`язків, не дбає про фізичний та розумовий розвиток свого сина, не забезпечує його матеріально.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ст.12 ч.2 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що відповідач, маючи можливість до виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, ухиляється від їх виконання, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (з ост.змінами), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов`язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв`язки.

В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в зв`язку з чим суд, як крайньою мірою, вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно йогонеповнолітнього сина.

Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є правовим способом захисту прав і інтересів дитини.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги до дитині з боку батька, небажання відповідача та його свідоме ухилення займатися вихованням дитини та матеріально забезпечувати сина, спілкуватися з ним, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки це буде відповідати інтересам дитини.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківськіх прав є обґрунтованими та заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимоги про зміну прізвища дитини, суд виходить з такого.

Позивач в позовній заяві просила суд змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Частиною 3 ст.148 СК України передбачено, що в разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини (чс.5 ст.148 СК України).

Для зміни прізвища дитини за відсутності спору між батьками необхідно звернутись із заявою в орган реєстрації актів цивільного стану.

Спору щодо зміни прізвища дитини на даний час між сторонами не має. При цьому позивачем не обґрунтовано на якій підставі вона просить суд при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача змінити прізвище дитини, і що позбавляє її можливості звернутися в орган реєстрації актів цивільного стану з заявою про зміну прізвища дитини після ухвалення судом рішення про позбавлення відповідача батьківських прав.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про зміну прізвища дитини є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.166 ч.1 СК України для відповідача настають правові наслідки позбавлення його батьківських прав.

Між тим, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ст.166 ч.2 СК України).

Згідно ст.164 ч.6 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Подільського РВ ДРАЦС у м. Києві для внесення відмітки до актового запису про народження дитини.

На підставі викладеного, Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, ст.ст.3, 150, 155, 157, 164, 166 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258-260, 263, 264, 265, 268, 273, 280-283,496,497 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Подільської РДА про позбавлення батьківських прав- задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про зміну прізвища дитини - відмовити.

Після набрання рішенням законної сили його копію направити до Подільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві для внесення відмітки до актового запису № 711 від 16.12.2014 р. про народження дитини ОСОБА_3 , складеного Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н. М. Ларіонова