Ухвала

25 березня 2021 року

м. Київ

справа № 619/2652/20

провадження № 61-3859ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року у справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди, завданих ушкодженням здоров`ю від злочину,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди, завданих ушкодженням здоров`я від злочину.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 22 травня 2020 року у справі № 619/772/20, провадження № 1-кп/619/214/20, що набрала чинності, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000542 від 12 квітня 2018 року, закрито. Процесуальні витрати віднесені на рахунок держави. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 залишено без розгляду та роз`яснено учасникам процесу можливість звернення до суду щодо даного позову в порядку цивільного судочинства.

Матеріальна і моральна шкода були завдані позивачу шляхом нападу і побиття, що викликало ушкодження здоров`я позивача (потерпілого),

Щодо майнових витрат: його витрати на первинну судово-медичну експертизу від 11-12 квітня 2018 року, складають 160,25 грн відповідно до квитанцій за проведення експертизи і оплати послуги банку; витрати на рентген грудної клітини склали 52,00 грн, 20,00 грн, 32,00 грн; витрати на придбання ліків під час лікування у стаціонарі та на рекомендований лікарем курс лікування одразу після виписки зі стаціонару відповідно до фіскальних чеків у кількості 14 штук складають 4 924,80 грн.

Таким чином, підтверджені квитанціями та фіскальними чеками витрати складають 5 137,05 гривень.

Крім того, під час лікування у стаціонарі він сплатив 220,00 грн за обов`язковий аналіз крові, а протягом 1 тижня після скоєного проти нього злочину він сплатив стоматологу 250,00 грн за заміну вибитої пломби зуба, але пізніше цей зуб було втрачено, оскільки відповідач його пошкодив.

На придбання імпортної оправи, аналогічної за якістю тій, що поламав відповідач та виготовлення окулярів на час розгляду справи судом слід витратити 4 000,00 грн.

Його майнові витрати і збитки від злочину складають 9 607,05 грн.

Моральну шкоду позивач, виходячи із вищезазначеного, оцінює в розмірі 40 000,00 грн.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 21 вересня 2020 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди, завданих ушкодженням здоров`ю від злочину.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків - 9 600,00 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5 000,00 грн, всього - 14 600,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 вересня 2020 року змінено в частині стягнення матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 184,25 грн.

У задоволенні вимог про компенсацію матеріальних збитків ОСОБА_1 в іншій частині відмовлено.

В іншій частині рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 вересня 2020 року залишено без змін.

03 березня 2021 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині зміни (зменшення) розміру стягнутої судом першої інстанції матеріальної шкоди та залишити в силі рішення суду першої інстанції в цій частині.

12 березня 2021 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційні скарги подані на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У вказаній справі ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подані касаційні скарги, належить до категорії малозначних.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційні скарги та додані до них матеріали не містять.

Аналіз судових рішень у справі та наведені у касаційних скаргах доводи не дають підстав для висновку про те, що провадження у малозначній справі підлягає відкриттю.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявники не продемонстрували наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Враховуючи викладене, заявники подали касаційні скарги на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року у справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди, завданих ушкодженням здоров`ю від злочину.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особам, які подали касаційні скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

О. С. Ткачук

А. А. Калараш