н/п 2/490/1702/2021 Справа № 490/5484/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2021 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі - Баришніковій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 19.08.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Яковлєвою Н.П. (реєстровий номер 910), та свідоцтва про право власності від 19.08.2019 року.
Зареєстровані у будинку відповідачі з 2006 року в ньому не проживають, обов`язки по договору найму житлового будинку не виконують, участі у сплаті комунальних платежів не беруть, речі їх у будинку відсутні. Даною бездіяльністю відповідачі створюють йому, як власнику, перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном, а також тягне за собою збільшення оплати за комунальні послуги.На підставі викладеного, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме:житловим будинком АДРЕСА_1 .
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.09.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.01.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті
Позивач вимоги позову підтримав, просив про розгляд справи у його відсутності.
Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Обставини справи, встановлені судом.
Позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.08.2019 року.
Згідно акту від 20.08.2020 року, посвідченого завідувачем сектору Матвіївка, у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однак не проживають з 20.10.2006 року.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме порушене право та з яких підстав.
Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності.
Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Право на звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням виникає у власника через один рік відсутності особи за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин.
Судом встановлено, що відповідачі зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , але не проживають у вказаному будинку з 2006 року, їх особистих речей у будинку немає, комунальні платежі вонине сплачують. Ці факти підтверджуються відповідним актом про непроживання від 20.08.2020 року.
За такого, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід визнати такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 , задовольнивши позов у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405 ЦК України, ст.ст. 10,12,13,76-80,82,259,263-265,268,280,354-355 ЦПК України, суд,-
Позов - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення виготовлений 05 квітня 2021 року.
С уддя Н.П. Черенкова