Провадження № 2-о/127/434/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2021 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судових засідань Чорнобров О.Л.,

за участі: заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Скляра О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:
10.12.2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у с. Вознесенка Хорольського району Приморського краю Російської Федерації. Батьки являються уродженцями Вінницької області, зокрема, мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кадровий військовослужбовець. В 1977 році разом з батьком переїхав до м. Вінниці. У період із 01.09.1977 по 25.08.1980 навчався у Вінницькому міському професійно-технічному училищі № 3 за спеціальністю слюсар - ремонтник. 08.02.1979 року Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області, заявника документовано паспортом зразка СРСР 1974 року, серія НОМЕР_1 . По закінченню ПТУ № 3 був направлений працювати на підприємство «Криворіжсталь» Дніпропетровської області, де працював за спеціальністю із 25.07.1980 по 05.01.1981 рік. 19.05.1981 року був призваний на строкову службу до лав Збройних сил СРСР. За вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із самовільним залишенням військової частини, позивачу було призначено покарання, яке він відбував у м. Овруч Житомирської області. Після звільнення з місць позбавлення волі, 28.11.1988 ОСОБА_1 прибув у м. Вінницю по місцю проживання батька. Особистідокументи, у тому числі паспорт, були втрачені. Заходів по їх поновленню вживав, однак їх не отримав. У періоди із 1989 - 2005 р.р., 2010 - 2019 р.р. проживав у під`їзді будинку по АДРЕСА_1 , а також у період 2004-2012 р.р. епізодично у під`їзді будинку по АДРЕСА_2 . За таких обставин, ОСОБА_1 просив встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження. Залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області.
22.12.2020 до суду надійшов відзив Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України (вх. № 90134), відповідно до якого, заперечили щодо встановлення юридичного факту та просили відмовити в задоволенні заяви, зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів в підтвердження наведених обставин.
Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2021 року та від 22.02.2021 року (без винесення окремого процесуального документа) задоволено клопотання представника заявника та викликано як свідків ряд осіб.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Ільніцький І.І. заяву підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_5 , який діє на підставі довіреності 2-21 від 04.01.2021 року, заперечив проти задоволення вимог заяви з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що знає ОСОБА_1 ще з 1989 року, коли заїхала у квартиру АДРЕСА_3 . Близько п`яти років жив біля ліфтової, щодня там ночував, до того як жителі будинку не поставили решітку.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що знає ОСОБА_1 з 1989 року відколи заселився у картиру АДРЕСА_4 . Останній ночував над ліфтовою близько 5 років доки не було встановлено решітку, бачив його майже кожного вечора. Вказав, що ОСОБА_1 проживав у цьому будинку у 1991 році та за цей період не міг виїжджати за межі території України.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що знає ОСОБА_1 з моменту заселення у квартиру АДРЕСА_5 , який жив вище 9 поверху - на технічному поверсі, Будучи «старшим під`їзду» постійно отримував звернення жителів будинку щодо ОСОБА_1 , у тому числі з проханням дозволити останньому проживати у під`їзді.

Свідок ОСОБА_9 , який проживає у квартирі АДРЕСА_3 , вказав, що з 1989 року знає ОСОБА_1 , який ночував у будинку біля ліфтової. Стверджував, що у 1991 році ОСОБА_1 проживав у цьому ж місці.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_1 доводиться їй зведеним братом, у 1991 році проживав на території України, приходив до неї у гості, добре пам`ятає так як її діти у той рік пішли до школи. Періодично його бачила. Виїхати за кордон не мав матеріальної можливості.

Вислухавши пояснення заявника, його представника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В узагальненні судової практики Верховного суду України "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 03.10.2017) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року (проголошення незалежності України) або станом на 13 листопада 1991 року (набрання чинності Законом № 2235-ІІІ).

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України потрібно заявнику для оформлення належності до громадянства України.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

В силу ст. 17 ЦК України (в редакції 1963 року) місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає.

Стаття 1 Закону України «Про громадянство» визначає поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно пп. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001- встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Судом встановлено, що згідно листа 1-го міського відділу у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області про відмову в оформленні паспорта громадянина України ОСОБА_11 повідомлено, що за результатами розгляду його заяви від 13.10.2020 року прийнято рішення про відмову в оформленні паспорта громадянина України, оскільки дані отримані з відомчих інформаційної систем, баз даних Реєстру, картотек не підтверджують інформацію, надану ним, подано не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта та не встановлена належність до громадянства України. Вказано про необхідність проведення процедури встановлення належності до громадянства України. Для цього потрібно подати заяву про встановлення належності до громадянства України, копію паспорта колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта подається довідка територіального органу ДМС про встановлення особи про те, що станом на 24.08.1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт), судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року або постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року (а.с. 8).

Як слідує з Акту №12947 складеного Комісією власників багатоквартирного будинку, які постійно в ньому проживають з 1988 року за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 1991 рік дійсно проживав у під`їзді їхнього будинку і був постійно присутній у їхньому дворі. На даний час знову проживає у їхньому будинку, як особа без постійного місця реєстрації (а.с. 9).

Згідно акту №720 затвердженого директором ТОВ «ЖЕО» від 24.09.2020 року, встановлено, що на момент обстеження за адресою: АДРЕСА_6 фактично проживає без реєстрації ОСОБА_1 (а.с. 10).

Комісією власників багатоквартирного будинку, які постійно проживають з 1988 року за адресою: АДРЕСА_1 , 24.12.2019 року складено акт №11231 про те що ОСОБА_1 дійсно проживав у їхньому під`їзді і був постійно присутній у їхньому дворі з 1989 р. по 2005 р., з 2010 р. по 2019 р. На даний час знову проживає у їхньому будинку у підвальному приміщенні (а.с.11).

Згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 07.05.2019 року виконавчим комітетом Вознесенської сільської ради депутатів трудящих Хорольського району Приморського краю ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Вознесенка про що 09.07.1962 року складено запис акту про народження №61 (а.с.12-13).

Згідно відповіді на запит про надання інформації, а саме щодо довідки форми № 2 відносно громадянина ОСОБА_1 , 2-им міським відділом у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області повідомлено, що відповідно до книги обліку надходження і витрачання бланків паспортів (Ф2) №1118/1225 Т.6 від 22.12.1978 року громадянин ОСОБА_1 дійсно документований паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року 1 НОМЕР_3 від 08.02.1979 виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області про що свідчить запис на листку 74. Дата народження та адреса реєстрації згідно ведення даної книги не вказується (а.с. 14).

Як слідує із повідомлення 2-го міського відділу у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області №0510-1318/0510.1-20 від 06.10.2020 року, за результатами перевірки відділом обробки даних ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області встановлено, що заява про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в паперовій картотеці територіального підрозділу 0510 (2-й МВ у м. Вінниці) не виявлена (а.с. 16).

Згідно відповіді КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» №01-2/1525 від 02.10.20 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в програмі «Доктор Елекс» не зареєстрований. Декларація на медичне обслуговування відсутня. ОСОБА_12 дані не збережені (а.с. 17).

Відповідно до відповіді Виконавчого комітету Вінницької міської ради №01-00-011-57145 від 06.10.2020 року на адвокатський запит від 24.09.2020 року в реєстрі Вінницької міської об`єднаної територіальної громади відсутня інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Вінниці (а.с.18).

Згідно відповіді Вінницького об`єднаного Міського Військового Комісаріату №1679 від 14.07.2020 року повідомлено, що ОСОБА_1 , 1962 р.н., на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 не перебуває. Згідно алфавітної книги обліку призовників Вінницького ОМВК (Ленінського РВК м. Вінниці) за 1962 рік, останній вибув до Дзержинського РВК м. Кривий Ріг (вих.№2/1573 від 07.08.1980 р.) (а.с. 19).

Із довідки ДНЗ «Центр професійно-технічної освіти №1 м. Вінниці» №21 від 22.02.2019 року слідує, що ОСОБА_1 дійсно навчався у Вінницькому міському середньому професійно-технічному училищі №3 за професією «Слюсар-ремонтник» з 01.09.1977 (наказ про зарахування №29-К від 31.08.1977 р.) по 25.08.1980 р. (наказ про відрахування №10-К від 25.08.1980 р.) (а.с. 21).

Висновком за результатами проведення процедури встановлення особи громадянина ОСОБА_1 , затвердженим Першим заступником начальника УДМС України у Вінницькій області 26.11.2020 року, прийнято рішення згідно якого особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 уродженця Російської Федерації встановлено, належність до громадянства України ОСОБА_1 не встановлено (а.с. 24).

Суд бере до уваги показання свідків, які підтвердили постійне проживання заявника на території України, зокрема протягом 1991 року, у будинку АДРЕСА_1 .

Щодо заперечень заінтересованої особи з приводу показань свідків, то суд враховує, що події відбувалися 29 років тому, однак вказані показання свідків, в тому числі близьких осіб (зведеної сестри), суд оцінює з урахування письмових доказів, які наявні в матеріалах справи.
З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року постійно проживав на території України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 76, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року на території України.

Судові витрати залишити за заявником.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_6 ;

Заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області, , місцезнаходження: вул. Пирогова, 4, м. Вінниця.

Повний текст рішення виготовлено 01.04.2021 року.
Суддя Шаміна Ю.А.