Ухвала

Іменем України

30 березня 2021 року

м. Київ

справа № 2-1048/11

провадження № 61-4681ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу дубліката виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з указаною заявою, в якій просило видати дублікат виконавчого листа № 2-1048/11, виданого 23 листопада 2012 року Голосіївським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») заборгованості за генеральним договором про надання кредитних послуг та додатковою угодою до нього від 22 квітня 2008 року в розмірі 59 807,71 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України становить 472 349,35 грн.

Заява АТ «Універсал Банк» мотивована тим, що виконавчий лист № 2-1048/11 було направлено для примусового виконання до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції міста Києва (далі - Голосіївський ВДВС). Згідно з довідкою Голосіївського ВДВС від 17 липня 2019 року оригінал виконавчого листа було втрачено при поверненні стягувачу. Наразі заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» залишається непогашеною, тому виконавчий документ підлягає подальшому примусовому виконанню.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року, заяву АТ «Універсал Банк» задоволено. Постановлено видати дублікат виконавчого листа у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, виданого на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 листопада 2011 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за генеральним договором про надання кредитних послуг та додатковою угодою до нього від 22 квітня 2008 року в розмірі 59 807,71 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України становить 472 349,35 грн, а також судових витрат.

Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що в разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернулися із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Оскільки рішення суду залишається не виконаним, строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущено, оригінал виконавчого листа було втрачено не з вини заявника, а при поверненні його стягувачу, то необхідно видати дублікат цього документа.

22 березня 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і відмовити в задоволенні заяви АТ «Універсал Банк».

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що АТ «Універсал Банк» не надало належних і достатніх доказів на підтвердження факту втрати оригіналу виконавчого документа. Виконавчий лист № 2-1048/11 було видано 23 листопада 2012 року, строк пред`явлення його до виконання становив 1 рік. Виконавчий лист було повернуто стягувачу 14 червня 2016 року, тобто на час звернення банку із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання минуло більше чотирьох років, що свідчить про те, що строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання закінчився. Суди попередніх інстанцій не врахували правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 та від 25 січня 2021 року у справі № 2-1790/11.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судами встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 січня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за генеральним договором про надання кредитних послуг від 22 квітня 2008 року № BL2682 та додатковою угодою від 22 квітня 2008 року № BL2682/KL+ до генерального договору про надання кредитних послуг в сумі 59 807,71 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України становило 472 349,50 грн. Постановлено звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності в рівних частках, шляхом надання ПАТ «Універсал Банк» права продажу вказаної квартири, як предмета іпотеки, від свого імені будь-якій особі-покупцеві за ціною, визначеною відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку», з подальшим направленням коштів, отриманих від реалізації, для погашення заборгованості перед ПАТ «Універсал Банк», залишок заборгованості стягнути в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Зобов`язано відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 . Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 03 листопада 2011 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 січня 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за генеральним договором про надання кредитних послуг та додатковою угодою до нього від 22 квітня 2008 року в розмірі 59 807,71 доларів США, що в еквіваленті до Національної валюти України становить 472 349,35 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні іншої частини вимог ПАТ «Універсал Банк» відмовлено.

Згідно із супровідним листом Голосіївського районного суду міста Києва від 04 січня 2013 року суд направив ПАТ «Універсал Банк» виконавчий лист № 2-1048/11 для примусового виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 листопада 2011 року.

У лютому 2013 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 березня 2013 року поновлено ПАТ «Універсал Банк» строк для пред`явлення виконавчого листа, виданого цим судом 23 листопада 2012 року на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 листопада 2011 року.

Постановою державного виконавця Голосіївського ВДВС від 27 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1048/11, виданого 23 листопада 2012 року Голосіївським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 474 169,55 грн.

Постановою державного виконавця Голосіївського ВДВС від 26 грудня 2016 року виконавчий лист № 2-1048/11 повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що майно яке підлягає опису та реалізації в рахунок погашення заборгованості, в боржника відсутнє.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 1291 Конституції України).

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) викладено такий правовий висновок: «Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку».

Судами також встановлено, що у квітні 2019 року АТ «Універсал Банк» звернулося до Голосіївського ВДВС із заявою, в якій просило повідомити його про хід виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-1048/11 та про дії вчинені державним виконавцем в межах виконавчого провадження.

У травні 2019 року АТ «Універсал Банк» звернулося до Голосіївського ВДВС із заявою про надання довідки про втрату оригіналу виконавчого листа № 2-1048/11.

Згідно з довідкою Голосіївського ВДВС оригінал виконавчого листа № 2-1048/11 було втрачено при поверненні стягувачу.

Встановивши, що виконавчий лист, виданий в цій справі, було втрачено при його поверненні Голосіївським ВДВС стягувачу, а строк пред`явлення його до виконання не пропущено, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви АТ «Універсал Банк» про видачу дубліката виконавчого документа.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з установленими судами обставинами справи і оцінкою ними доказів, а саме заявник вважає, що докази, надані АТ «Універсал Банк» на підтвердження обставин втрати виконавчого документа, є неналежними і недостатніми. Однак наведені доводи не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Доводи касаційної скарги про те, що строк пред`явлення виконавчого листа № 2-1048/11 закінчився, не заслуговують на увагу, оскільки, як встановлено судами, постановою державного виконавця Голосіївського ВДВС від 26 грудня 2016 року виконавчий лист № 2-1048/11 було повернуто стягувачу, що не позбавляло останнього права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», тобто протягом трьох років. Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа АТ «Універсал Банк» звернулося у листопаді 2019 року, тобто в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання заявника на постанови Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 та від 25 січня 2021 року у справі № 2-1790/11 є безпідставним, так як висновки судів попередніх інстанцій в цій справі не суперечать правовим висновкам, викладеним у вказаних постановах.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу дубліката виконавчого листа.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко