Справа № 354/597/20
Провадження № 2/354/226/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 січня 2021 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Остап`юк М.В.

при секретарі Савчук М.І.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Лейбюка В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

13.07.2020 позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом та просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власницею Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Іншою Ѕ частиною житлового будинку володіють брати позивачки, які не зареєстровані в ньому та проживають за кордоном. У вказаному будинковолодінні зареєстрований, крім інших, колишній зять позивачки відповідач по справі ОСОБА_2 . Рішенням Яремчанського міського суду від 22.04.2019 шлюб між дочкою позивачки ОСОБА_3 та відповідачем розірвано. Останній покинув сім`ю та житловий будинок АДРЕСА_1 в травні 2018 року. З того часу і по даний час ОСОБА_2 не проживає у вказаному житлі. Відповідач не бере участі в утриманні будинку, не дбає про його схоронність, не сплачує комунальні послуги, його особисті речі в будинку відсутні. Оскільки відповідач вже більше двох років не проживає у домоволодінні позивача, тому остання просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Додатково вказали, що відповідач уклав багато кредитних договорів, тому позивач переживає за те, щоб на її майно не наклали арешт. У добровільному порядку відповідач відмовляється знятися з реєстрації місця проживання. На її прохання, останній їй погрожує розправою з цього приводу. Не заперечили проти заочного розгляду справи.

Відповідач у підготовчому судовому засіданні просив відкласти розгляд справи для укладення договору з адвокатом. В подальшому у судові засідання неодноразово не з`являвся, від нього не надходило клопотань про перенесення слухання справи, відзив на позовну заяву не надав суду, а тому вважаю за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Отже правові наслідки не прибуття в судове засіданні сторін та їх уповноважених представників покладено повністю на відповідні сторони.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення сторони позивача, свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.12.2015, зареєстрованим в реєстрі за №1141 (а.с.12), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №12412660 від 08.12.2015 (а.с.13), договором дарування від 20.09.1988, зареєстрованого в реєстрі за №812 (а.с.14), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15244113 від 16.07.2007 (а.с.15).

Записами в актах обстеження матеріально-побутових умов (а.с.18, 19) встановлено, що в будинку позивачки зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , проте не проживає в ньому з травня 2018 року.

У ході судового розгляду встановлено, що відповідач є колишнім чоловіком дочки позивачки, шлюб між подружжям розірвано 22.04.2019 року рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області (а.с.20-21).

Свідок ОСОБА_3 , яка є дочкою позивачки та колишньою дружиною відповідача вказала, що останній прописаний у будинку матері з 2006 року. Проживши тривалий час, у травні 2018 року вони припинили фактичне спільне проживання, а у 2019 розірвали шлюб. З того часу відповідач проживає за іншою адресою.

Свідок ОСОБА_4 , яка є сусідкою та кумою дочки позивачки, пояснила, що відповідач ОСОБА_2 з травня 2018 року проживає за іншою адресою: по АДРЕСА_2 , де і тримає особисті речі. Близько трьох років вона не бачила його за місцем реєстрації у будинку позивачки.

Свідок ОСОБА_5 , пояснила, що вона є сусідкою та кумою відповідача. Повідомила суд, що відповідач з травня 2018 року проживає у приватному котеджі за адресою: АДРЕСА_2 . Там він і працює.

Отже, з пояснень свідків підтверджено факт відсутності відповідача більше двох років за зареєстрованим місцем свого проживання.

Частиною першою ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки позивач є власником зазначеної квартири, тому має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності щодо особи, яка не є його співвласником, проте в ній зареєстрована, шляхом визнання її такою, що втратила право на користування цим жилим приміщенням. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті за надані послуги правової допомоги в розмірі 2200 (дві тисячі двісті) гривень 00 коп та судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп, які сплачено позивачем за подання позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. ст. 41, 47 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 321, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації,- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Стягнути із ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу в розмірі 2200 (дві тисячі двісті) гривень 00 коп та судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Яремчанським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повні ім`я сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 05.02.2021.

Голочуючий суддя: М. В. Остап`юк