Провадження № 22-ц/802/448/21 Категорія: 68 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 29.08.2008. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.09.2014 шлюб між ними розірвано. Під час перебування у шлюбі в них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.09.2015 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) гривень, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з 13.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що окрім суми аліментів, визначеної судом, відповідач впродовж останніх років жодної допомоги в забезпеченні гідного та належного рівня життя дитини не надає, відмовляючись брати участь у витратах на медичне обстеження та лікування дитини, придбанні для неї одягу, взуття, навчального та шкільного приладдя, в оплаті позашкільних занять. Станом на сьогодні, позивач втратила постійну роботу, а відтак, має нерегулярний дохід. Усі кошти, що заробляє використовуються виключно на утримання та розвиток доньки. Зазначає, що потреби і витрати на доньку лише зростають. З часу ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 800 гривень, змінились ті обставини, які враховувались судом при визначенні розміру аліментів. Зокрема, змінилось матеріальне становище платника аліментів. Офіційно відповідач ніде не працює, хоча займається підприємницькою діяльністю в сфері купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна, яка приносить йому чималий фінансовий дохід. Згідно з відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач є власником: земельної ділянки, площею 0,1 га в с. Боголюби Луцького району; земельної ділянки, площею 0,06 га в с. Зміїнець Луцького району; житлового будинку, площею 130,2 кв.м в с. Липини Луцького району. З вищевказаного витягу вбачається, що відповідач надав позику фізичній особі в розмірі 380100,00 гривень. Така позика була забезпечена заставою квартири площею 105,3 кв.м, що знаходиться в м. Луцьку. Наразі відповідач є іпотекодержателем цієї квартири. Відповідачу належить автомобіль марки BMW Х5, яким він користується. Відповідач регулярно відпочиває на дорогих курортах, купує собі дорогі речі. Інших осіб, які б перебували на утриманні відповідача немає. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

11.11.2020 позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить суд стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2021 року позов задоволено частково. Ухвалено збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2000 грн витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 908 гривень судового збору.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, в якій вказує, що при наявності доказів щодо численного нерухомого майна, автомобіля, можливості надання позики в сумі 380 100 грн, суд збільшив аліменти лише до 3000,00 грн (трохи більше прожиткового мінімуму), що не відповідає засадам справедливості, закріпленим в ст. 3 ЦК України, ст. 182 СК України, яка встановлює, що наявність нерухомого та іншого цінного майна береться до уваги при визначенні розміру аліментів. Маючи статки, відповідач офіційно ніде не працює, підприємцем не зареєстрований, ухиляючись в такий спосіб від сплати податків та належного утримання дитини. Деякі чеки надані відповідачем не стосуються придбання дитячих речей, свідчать про купівлю досить вартісних речей для себе, нової родини, тобто про достатній фінансовий стан. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що він в змозі повністю утримувати дитину, якщо вона проживатиме з ним. Одразу після подання позову відповідач відмовився сплачувати за відвідування дитиною курсів англійської мови (ним оплачено по жовтень 2020 року). За уроки англійської мови вона сплачує 800 грн. у місяць, що підтверджується довідкою мовної школи. Дочка хотіла б відвідувати театральну, танцювальну студії, однак, сама позивач не може цього забезпечити. Не погоджується з розподілом судових витрат в частині відшкодування витрат на правову допомогу. Судом ухвалено стягнути 2000,00 грн відшкодування з 3000,00 грн сплачених. Адвокатом складено заперечення на відзив, заява про уточнення позовних вимог, чотири запити, проаналізовано численні докази, надані відповідачем, взято участь у трьох судових засіданнях, обсяг наданої правової допомоги відповідав її вартості. Просить рішення суду першої інстанції в цій справі скасувати, ухвалити нове судове рішення, збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини до 4500 грн, стягнути судові витрати на правову допомогу в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вказує, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення виконавчою службою була проведена індексація аліментних зобов`язань, починаючи з вересня 2018 року, згідно якої сума аліментів збільшилась до 1159,00 грн. Збільшуючи розмір аліментів, суд послався на погіршення матеріального становища позивачки, пов`язане з втратою роботи, однак факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідний розмір утримання не є в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Суттєве погіршення майнового стану того з батьків з ким проживає дитина, може бути підставою для зміни місця проживання дитини з іншим з батьків, який має відповідний майновий ресурс для її утримання. Посилання на покращення матеріального становища відповідача також не відповідає дійсності, оскільки при збільшенні розміру аліментів враховується майно відповідача, набуте ним за рахунок його доходів. Житловий будинок в с. Липини Луцького району, площею 130,2 кв. м з земельною ділянкою був придбаний відповідачем 05.08.2019 за рахунок коштів отриманих від продажу квартири АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу від 02.08.2019, реєстраційний номер 1413), яка у свою чергу була подарована відповідачу його матір`ю (договір дарування, реєстраційний номер 480 від 10.05.2017). Джерелом походження коштів, за які він придбав будинковолодіння в с. Липини, не є його доходом, а набуття цього майна не підтверджує покращення майнового стану відповідача. Наявність у нього майна переданого в заставу - квартири АДРЕСА_1 , пояснюється тим, що при укладенні договору купівлі-продажу від 02.08.2019 покупець не повністю розрахувався і ця квартира була передана в іпотеку в забезпечення розрахунку за договором. Автомобіль марки BMW X5, 2014 року випуску, був набутий у 2019 році за рахунок продажу попереднього автомобіля MERCEDES-BENZ ML 350, який у свою чергу був набутий за рахунок продажу BMW X5, 2011 року випуску, який був подарований відповідачу його матір`ю. Земельна ділянка в с. Боголюби Луцького району набута відповідачем за договором купівлі-продажу від 02.02.2017 (реєстрац. № 15) за 67760,00 грн. Земельна ділянка в с. Зміїнець Луцького району площею 0,06 га набута відповідачем 22.02.2018 в рахунок погашення заборгованості за договором позики, тобто вони набуті з джерел доходів, які виникли до набрання чинності п.п. 31, 32 ч. 1 ст. 182 СК України, що виключає їх врахування судом як майна, наявність якого у платника аліментів є підставою для збільшення аліментів. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів він поряд з сплатою аліментів, бере активну участь в спілкуванні, вихованні та утриманні дитини - купує дитині іграшки, одяг, шкільне приладдя, продукти харчування, несе витрати на її виховання, відпочинок та розваги. Касово-розрахунковими документами підтверджуються витрати на дитину в період з кінця 2015 року - 2020 рік на загальну суму 94 054,06 грн. Він сплачував благодійні внески у навчальні заклади, в яких навчається дитина, витрати на відпочинок та оздоровлення дитини, витрати на її медичне обслуговування, що підтверджується довідкою МЦ «Благомед», довідкою ФОП ОСОБА_5 (додаткові заняття з англійської мови), довідками з КЗ «Луцький навчально-виховний комплекс № 26», КЗ «Луцький навчально-виховний комплекс № 9». Щороку влітку з 2015 року по 2020 рік дитина відпочивала разом з ним на курортах України. Чеки стосуються покупок переважно за 2015-2018 роки і це пояснюється тим, що саме на цей час припадало інтенсивне спілкування з дитиною, що залежало не тільки від його волі, а також і від бажання позивачки. Підтвердженням цього є рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.05.2016 в справі № 161/2404/16-ц, яким врегульовано право батька спілкуватись з дитиною у вихідні дні та проводити спільний відпочинок влітку поза межами м. Луцька, якого чітко дотримується. Збільшуючи розмір аліментів, суд невмотивовано звузив майнову основу безпосереднього спілкування батька з дитиною. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в позові в даній справі повністю.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказує, що з моменту ухвалення попереднього судового рішення про стягнення аліментів, його майновий стан не змінився, що відповідно до приписів ст. 192 СК України є підставою для залишення аліментів на тому ж рівні. Позивачка не надала доказів власних витрат на дитину, що унеможливлює визначення розміру аліментів, які відповідали б принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини, закріпленому в ст. 141 СК України. Вимоги позивачки задоволені на 43%, а отже і судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України мали б бути розподілені пропорційно розміру задоволених вимог. Просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, задовольнити апеляційну скаргу відповідача, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу відповідача. Зазначає, що прожитковий мінімум здатний забезпечити лише мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відмова батька від належного утримання дитини при наявності у нього такої можливості, враховуючи кількість нерухомого майна у нього, та користування автомобілем суперечить моральним засадам суспільства. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційні скарги позивача та відповідача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.09.2015 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 13.08.2015 і до досягнення дитиною повноліття.

Cтаттею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі встановлених, на підставі поданих сторонами доказів, фактичних обставин справи та вищевказаних норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для збільшення розміру аліментів.

З часу ухвалення рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.09.2015 про стягнення аліментів в розмірі 800,00 грн щомісячно, змінився вік дитини, об`єктивно в державі зросли ціни на продукти харчування та промислові товари, інші послуги, змінився матеріальний стан відповідача. Натуральна участь відповідача в витратах на дитину не позбавляє його обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, необхідному для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідач покращив своє матеріальне становище, після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів - став власником житлового будинку та земельних ділянок, автомобіля, надав у позику значні кошти, що є підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів. Дані обставини з`ясовано під час розгляду справи та враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення, яким частково задоволено позовні вимоги про збільшення розміру аліментів.

Згідно з відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач є власником: земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового буднику, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1 га в с. Боголюби Луцького району з 02 лютого 2017 року; земельної ділянки, вид угіддя рілля, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового буднику, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,06 га в с. Зміїнець Луцького району з 26.08.2016 року; житлового будинку, площею 130,2 кв.м в с. Липини Луцького району та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового буднику, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з 05 серпня 2019 року. З вищевказаного витягу вбачається, що відповідач відповідно до договору від 02.08.2019 року надав позику фізичній особі в розмірі 380100 гри. Відповідач є власником автомобіля марки BMW X5,2014 року випуску, дата реєстрації 03.072019 року.

Посилання відповідача на набуття об`єктів власності за рахунок продажу попередньо подарованих йому інших речей, не береться до уваги, так як відповідачем не подано доказів про їх вартість, джерела походження коштів.

Відповідач приймає участь у матеріальному забезпеченні дитини, і визначений розмір аліментів не значно перевищує той розмір, який відповідач витрачав на утримання дитини, в тому числі добровільно, проте між батьками не досягнуто згоди з даного питання.

Суд враховує, що відповідач є працездатним за віком, він не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім`ї та інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати немає.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги позивача щодо збільшення розміру аліментів до 4500 грн, оскільки позивач не обґрунтувала і не довела, що саме такий розмір їй необхідний для утримання дитини, також не довела достатність доходів відповідача для сплати вказаного нею у позовній заяві розміру аліментів у 7000 грн. Позивач не надала суду доказів про свій матеріальний стан, свої доходи, неможливість працевлаштування.

Визначений судом розмір аліментів є достатнім для забезпечення розумних потреб десятирічної дитини і не є надмірним.

Доводи апеляційної скарги позивача в частині розподілу судових витрат, спростовуються нормами ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат на правову судом визначений у відповідності до ст. 137 ЦПК України, є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2021 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді