Справа № 344/292/14-ц
Провадження № 4-с/344/30/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Кіндратишин Л.Р, вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб : державного виконавця Тлумацького району відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції ( м. Івано-Франківськ) Яворської Наталії Євгенівни, ОСОБА_2 , визнання неправомірними дій, скасування постанови про звернення стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

01.04.2021 заявник звернувся до суду із скаргою, в якій просить поновити йому строк на звернення з такою скаргою, визнати неправомірними дії державного виконавця Тлумацького району відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції ( м. Івано-Франківськ) Яворської Наталії Євгенівни з приводу винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та стипендію, інші доходи боржника у виконавчому провадженні ВП №64596786; скасувати таку постанову.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 01.04.2021 вказана скарга розподілена для розгляду судді Кіндратишин Л.Р., передана 02.04.2021. 03.04.2021 та 04.04.2021 - вихідні дні.

Суддя, вивчивши матеріали скарги, дійшла наступного висновку:

За змістом положень частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частина перша третя статті 450 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Отже, вказане питання розглядається судом у найкоротші терміни у судовому засіданні з повідомленням сторін по справі.

Вказана норма процесуального закону відноситься до Розділу VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Цивільного процесуального кодексу України .

Таким чином, оскільки вимоги скарги належать до питань пов`язаних з судовим контролем за виконанням судових рішень, тому вимоги статті 183 Цивільного процесуального кодексу України поширюються на зазначену заяву заявника.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення викладені у статті 183 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно частини другої статті 183 Цивільного процесуального кодексу України, письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Заявником в порушення вимог частини другої статті 183 Цивільного процесуального кодексу України не надано до суду доказів на підтвердження скерування копії скарги з доданими до неї додатками усім сторонам по справі.

Відповідно до положень статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною четвертою статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» та від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, заяв, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Цивільним процесуальним кодексом України.

Частина четверта статті 183 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За встановлених обставин, суддя дійшла висновку про наявність підстав для повернення заявнику скарги, оскільки при зверненні до суду заявником не долучено доказів, які мали б підтвердити надіслання засобами поштового зв`язку та/або надання усім учасникам справи копії скарги разом із додатками, що зумовлює застосування наслідків, передбачених частиною четвертою статті 183 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 183, 258-261, 353, 354, 433 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб : державного виконавця Тлумацького району відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції ( м. Івано-Франківськ) Яворської Наталії Євгенівни, ОСОБА_2 , визнання неправомірними дій, скасування постанови про звернення стягнення - повернути заявнику без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Кіндратишин Л.Р.