ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6381/20 Номер провадження 22-ц/814/930/21Головуючий у 1-й інстанції Погрібняк О. М. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 лютого 2021 року, прийнятого під головуванням судді Погрібняк О.М. в м. Кременчук із складанням повного тексту рішення 16 лютого 2021 року

у справі за позовом акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії до ОСОБА_1 про стягнення боргу ,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії звернулося до районного суду із вказаним позовом. Зазначало, що відповідачу надавалися послуги з центрального теплопостачання та централізованого постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , однак свої зобов`язання щодо оплати послуг останній виконував не належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за послуги теплопостачання у вигляді централізованого опалення в сумі 12 398,34 грн., з урахуванням індексу інфляції - 1244,71 грн, та 3 % річних у сумі 709,06 грн. за період з листопада 2017 року по квітень 2019 року. Просило стягнути вказану заборгованість та судовий збір у розмірі 2102 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 лютого 2021 року позов акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії до ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення сумі 12398,34 грн., а також індекс інфляції у розмірі 1244,71 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 709,06 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії судовий збір в розмірі 2102 грн.

Задоволення позову обґрунтовано тим, що вимоги позивача підтверджуються належними доказами та факт існування заборгованості не був спростований відповідачем. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення, індекс інфляції у розмірі та 3% річних від простроченої суми заборгованості.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги без нарахування індексу інфляції та 3% річних та розподілити судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вважає, що районним судом безпідставно стягнуто з нього індекс інфляції та 3% річних, оскільки між ОСОБА_1 та АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філіїне було укладено договору про надання послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії надавало послуги з теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання належним чином не виконував, тому станом на 01 жовтня 2020 року за ним утворилася заборгованість в сумі 12398,34 грн., за період з листопада 2017 року по квітень 2019 року нараховано індекс інфляції в сумі 1244,71 грн. та 3 % річних від простроченої суми - 709,06 грн., загальна сума заборгованості становить 14352,11 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконував, а саме не вносив платежі за послуги з теплопостачання в повному розмірі, у зв`язку з чим за період з листопада 2017 року по квітень 2019 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 14352,11 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду Україні від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

ОСОБА_1 фактично користувався послугами теплопостачанняАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії, що не заперечує сам відповідач.

Однак, свої зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання належним чином не виконував, своєчасно не здійснював оплату за одержані ним послуги з теплопостачання, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Тому районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 індексу інфляції в сумі 1244,71 грн. та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 709,06 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05.04.2021 р.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

О. І. Обідіна