Справа № 737/163/21
Проваждення № 2/737/112/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

суддяЛібстер А. С.
секретар судового засіданняЮрченко М. М.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу№ 737/163/21
за позовомОСОБА_1
доКуликівської селищної ради
треті особи про Приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Пономаренко Є. П. Державний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієва В. В. визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування
учасники справи та представники:
позивачне з`явився
від відповідачане з`явилися
треті особи не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_3 . Його батьки перебували у зареєстрованому шлюбі з 1952 року та під час шлюбу збудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , однак за життя не ввели його в експлуатацію та не отримали на нього правовстановлюючих документів. На день смерті батька разом з ним проживав він, позивач, зі своєю родиною, матір - ОСОБА_3 з 1998 по 2002 рік проживала в м. Бровари. З 14.02.2002 ОСОБА_3 прибула заново на територію Дрімайлівської сільської ради та була головою домогосподарства по АДРЕСА_1 . На день смерті матері вона проживала разом з позивачем та його родиною за цією ж адресою. Після смерті чоловіка ОСОБА_3 звернулась з заявою про прийняття спадщини за законом до державного нотаріуса Куликівської районної держаної нотаріальної контори, однак належним чином спадкових документів на домоволодіння не оформила. Заповіту ОСОБА_2 з не залишив. Після смерті матері ОСОБА_3 він, позивач, звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Пономаренка Є. П. Заповіту ОСОБА_3 не залишила, інших спадкоємців, окрім нього, не має. Таким чином, він успадкував будинок після смерті батька та матері, однак через відсутність правовстановлюючих документів нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Просить суд визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовна заява надійшла до суду 11 березня 2021 року.

Головуючий суддя своєю ухвалою від 12 березня 2021 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 06 квітня 2021 року.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якому селищний голова повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради.

Від приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Пономаренка Є. П. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечень не має.

Від в.о. завідувача Куликівською районною державною нотаріальною конторою Завалієвої В. В. надійшла заява про розгляд справи без представника нотаріальної контори.

Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкової справи № 244/2020, наданої приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Пономаренком Є. П. щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , та матеріали спадкової справи № 347/2004 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , надану Державним нотаріальним архівом Чернігівської області, суд приходить до такого.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 6).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 1950 року (а.с. 9).

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна.

З наявних у справі доказів, судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 було побудовано в 1950 році, тобто під час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі. Майнові відносини, які виникли між ними після реєстрації шлюбу на момент побудови даного житлового будинку регулювались "Кодексом законів про родину, опіку, шлюб та акти громадянського стану УРСР" від 31.05.1926 року з наступними змінами. Статтею 125 вказаного Кодексу передбачалось, що майно, набуте подружжям роботою в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить обом членам подружжя на засадах спільної власності. З 01.01.1970 року по 01.01.2004 рік майнові відносини подружжя регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України, у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_1 його батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 8).

Згідно з довідкою Куликівської селищної ради № 344 від 29.12.2020 року, ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з сином ОСОБА_1 , невісткою - ОСОБА_4 , онуками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 10).

Відповідно до ст. 539 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в івних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки

(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.).

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно з матеріалами спадкової справи № 347/2004, 06 грудня 2004 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернулась дружина ОСОБА_3 , якій 22 квітня 2009 року Куликівською районною держаною нотаріальною конторою були видані свідоцтва про справо на спадщину на належні ОСОБА_2 майновий та земельні паї , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину на належний померлому чоловікові вклад з відсотками та компенсацією в Ощадному банку (а.с. 43,45,48,50 ).

Відомостей про інших спадкоємців спадкова справа на містить.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Згідно з довідкою Куликівської селищної ради № 345 від 29.12.2020 року, ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з сином ОСОБА_1 , невісткою - ОСОБА_4 , онуками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 11).

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з матеріалами спадкової справи № 244/2020, 22 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявою про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 (а.с. 62).

24 грудня 2020 року ОСОБА_7 та ОСОБА_3 звернулися до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявами про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 (а.с.67-68).

28 грудня 2020 року ОСОБА_7 та ОСОБА_3 відкликали раніше подані заяви про прийняття спадщини та надали заяви про відмову від прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 (а.с.73-74).

ОСОБА_1 отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на шість земельних ділянок, які належали померлій ОСОБА_3 (а.с.75-78).

Відомості щодо інших спадкоємців у спадковій справі відсутні.

Згідно з постановою приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. від 12.02.2021, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на вищевказане майно за спадкодавцем (а.с.20).

Згідно з довідкою КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" ЧОР № 21 від 27.01.2021 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок АДРЕСА_1 право власності не зареєстровано (а.с. 18)

У технічному паспорті на спірний будинок вказано, що його побудовано у 1950 році (а.с. 22-24).

У виписках з погосподарських книг за 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020 роки, які надала Куликівська селищна ради Куликівського району Чернігівської області, зазначено, що головою домогосподарства в АДРЕСА_1 , значився ОСОБА_2 , а з 2006 року - ОСОБА_3 (а.с. 12-16).

Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано.

Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні.

Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР В.Романовим 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції «Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Судова практика, що склалась після зміни законодавства в частині реєстрації прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості, стала на захист прав власників такого майна та їх спадкоємців. Так, згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав.

За таких умов, враховуючи, що померлі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до 05.08.1992 року, в період зареєстрованого шлюбу, побудували будинок за адресою: АДРЕСА_1 , але не отримали правовстановлюючого документу на нього, спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 за правилами, визначеними ЦК УРСР 1963 року, прийняла його дружина ОСОБА_3 , спадщину після смерті матері у встановленому законом порядку прийняв ОСОБА_1 , він має право успадкувати будинок як спадкоємець за законом, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачем право власності на зазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 81, 141, 200, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок загальною площею 54,1 кв.м, житловою площею 32,3 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами (означеними в плані технічного паспорту на будинок літерами: житловий будинок А-1, веранда а-1, тамбури а1-1, ж-1, гаражі Б-1, В-1, сараї б-1, б1-1,Д-1, Е-1,е-1, е-1-1, ж1-1, літня кухня Ж-1, навіс в-1, погріб Г-1 ) садиби АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 06 квітня 2021 року.

Суддя А. С. Лібстер