ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 квітня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/8405/20

Головуючий у першій інстанції Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/607/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді Бобрової І.О.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Чернігівська обласна організація Товариства сприяння обороні України,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Громадська організація «Товариство сприяння обороні України (ТСО України)»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 25 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної організації Товариства сприяння обороні України про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

місце постановлення рішення судом першої інстанції м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 30.01.2021,

В С Т А Н О В И В :

02 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Чернігівської обласної організації Товариства сприяння обороні України, в якому просив стягнути з останнього: 6565,16 грн заробітної плати за травень 2020 року, 3865,16 грн залишок невиплаченої заробітної плати за червень 2020 року (з 6565,16 грн 2700 грн було виплачено в червні 2020 року), 2188,38 грн заробітна плата за сім днів липня 2020 року, 6565,16 грн компенсація за не використану відпустку в 2020 році, 6565,16 грн вихідна допомога згідно з ст.44 КЗпП України, 39390,96 грн за затримку виплати заробітної плати (6565,16 грн х 6 місяців з червня по листопад 2020 року). Позовні вимоги мотивував тим, що з 2017 року працював завідувачем майстерні Чернігівського колективного виробничого підприємства «Автомайстерня» Товариства сприяння обороні України. В червні 2020 року отримав лист про ліквідацію Чернігівського колективного виробничого підприємства «Автомайстерня» Товариства сприяння оборони України та необхідність надати до Чернігівської обласної організації Товариства сприяння обороні України інформацію про заборгованість по заробітній платі станом на 22.06.2020. У подальшому в липні 2020 року його було звільнено у зв`язку з ліквідацією підприємства, але повного розрахунку по заробітній платі не проведено.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 25 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати рішення суду першої інстанції від 25.01.2021, та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, стягнувши 58574,82 грн з відповідача.

Мотиви апеляційної скарги аналогічні доводам, викладеним в позовній заяві. Крім цього, на думку та переконання скаржника, саме відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу, оскільки наказом саме відповідача від 07.07.2020 № 19-ОС було звільнено позивача у зв`язку з ліквідацією підприємства (п.1 ст.40 КЗпП України). Відповідачем не спростовано доводи позивача, не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач не зобов`язаний дотримуватись трудового законодавства в частині виплати позивачеві заробітної плати та інших виплат, пов`язаних із звільненням за ст.40 п. 1 КЗпП України.

Позивач вважає необґрунтованим посилання суду на Статут відповідача, який не надсилався позивачу та поданий до суду після збігу строку для надання доказів, що був встановлений ухвалою суду від 07.12.2020.

Відповідач Чернігівська обласна організація Товариства сприяння обороні України, третя особа Громадська організація «Товариство сприяння обороні України (ТСО України)» своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалися.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 пред`явив позов до неналежного відповідача. Клопотань представником позивача щодо залучення до участі у справі як співвідповідача або заміну неналежного відповідача не заявлялось. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Судом по справі встановлено наступні обставини та факти.

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 19.04.2017 був прийнятий на посаду завідувача майстерні Чернігівського колективного виробничого підприємства «Автореммайстерня» ТСО України відповідно до наказу № 14-ОС від 18.04.2017(а.с.4-6).

Листом Чернігівської обласної організації ГО «Товариство сприяння обороні України» (ТСО України) від 03.03.2020 № 01-05/31 повідомлено ОСОБА_1 про те, що буде винесено питання про ліквідацію підприємства та скорочення штату працівників. В разі позитивного рішення Ради Правління щодо ліквідації Чернігівського колективного виробничого підприємства «Автореммайстерня» ТСО України посада, яку займає ОСОБА_1 , підлягає скороченню відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, з дотриманням вимог чинного законодавства України, наданням пільг та компенсацій згідно з Законом, зокрема вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Також повідомлено про те, що на даний момент відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані для подальшого працевлаштування ОСОБА_1 (а.с.20).

Протоколом № 01 засідання Ради Правління Чернігівської обласної організації Товариства сприяння обороні України від 10.03.2020 вирішено згідно з п.4.10.5. абзацу г) Статуту Чернігівської обласної організації ТСО України клопотати перед Радою Правління ГО «ТСО України» про погодження прийняття рішення про ліквідацію Чернігівського виробничого підприємства «Автореммайстерня» Чернігівської обласної організації ТСО України (а.с.18).

Відповідно до витягу із протоколу № 26 засідання Ради Правління ГО «Товариства сприяння обороні України (ТСО України)» від 05.06.2020 вирішено: 1. Надати згоду на припинення (ліквідацію) «Чернігівського колективного виробничого підприємства «Автомайстерня» (а.с.19).

Наказом голови Чернігівської обласної організації ТСО України №14 від 22.06.2020 створено комісію з припинення юридичної особи (а.с.17).

Листом голови Чернігівської обласної організації Товариства сприяння обороні України від 22.06.2020 ОСОБА_1 повідомлено про ліквідацію Чернігівського колективного виробничого підприємства «Автореммайстерня» Товариства сприяння обороні України (а.с.15).

Наказом № 19-ОС від 07.07.2020 ОСОБА_1 звільнений у зв`язку з ліквідацією підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5-6).

Згідно з індивідуальними відомостями Пенсійного фонду України про застраховану особу, за спірний період травень-липень 2020 року ОСОБА_1 . Чернігівським колективним виробничим підприємством «Автореммайстерня», код ЄРДПОУ 02717251, нараховано заробітну плату: травень 6565,16 грн, червень - 6565,16 грн, липень 0 грн (а.с.7).

Відповідно до виписки по рахунку АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 в червні 2020 року отримав заробітну плату ЧКВП АРМ за першу половину червня 2020 року в сумі 2700 грн (а.с.8).

На адвокатський запит вих.№ 34 від 21.07.2020 комісія з припинення (ліквідації) Чернігівського колективного виробничого підприємства «Автореммайстерня» Товариства сприяння обороні України від 22.07.2020 повідомила, що при передачі справ керівник підприємства (окремої юридичної особи) ОСОБА_1 «інформації щодо свого фінансового розрахування ліквідаційній комісії не подавав». Чернігівське колективне виробниче підприємство «Автореммайстерня» підлягає ліквідації як самостійна організація з окремим фінансовим розрахунковим рахунком (а.с.16).

18.08.2020 Управління Держпраці у Чернігівській області своїм листом № 601/25-Р357/01/16-07 надало відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо можливого порушення законодавства про працю, та повідомило останнього, що для вирішення питання щодо проведення повного розрахунку при звільненні йому необхідно звернутися з відповідною вимогою про розрахунок до Голови ліквідаційної комісії ЧКВП «АРМ» (а.с.13).

26 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до голови комісії з припинення (ліквідації) Чернігівського колективного виробничого підприємства «Автореммайстерня» Чернігівської обласної організації Товариства сприяння обороні України ОСОБА_2 та до Чернігівської обласної організації ТСО України із заявою про відшкодування йому заборгованості по заробітній платі, а саме: роботодавець повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; про відшкодування заборгованості по відпустці та компенсації у зв`язку зі скороченням займаної посади та ліквідацією підприємства (а.с.9,11). Відповіді на дані звернення матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 2.1. Статуту Чернігівського колективного виробничого підприємства «Автореммайстерня» Товариства сприяння обороні України (ТСО України)», затвердженого наказом Голови Чернігівської обласної організації ОО ТСО України № 65 від 31 серпня 2016 року (а.с.46-54), підприємство є юридичною особою згідно із законодавством України, має відособлене майно, самостійний баланс, поточний, валютний та інші рахунки в банківських установах.

Відповідно до пункту 2.4. підприємство діє на принципах повного самофінансування та госпрозрахунку, цілком відповідає за результати своєї діяльності, за виконання своїх обов`язків перед юридичними особами, громадянами, бюджетом і існує як самостійне підприємство.

Пунктом 2.5. Статуту передбачено, що підприємство відповідає за своїми зобов`язаннями всім майном, яке знаходиться на його балансі та перебуває у його віданні.

Відповідно до пункту 2.6. підприємство не відповідає по обов`язках Засновника, а Засновник не несе відповідальності по обов`язках Підприємства.

Згідно з пунктом 7.6. підприємство відповідає по своїм зобов`язанням всім майном, яке знаходиться на його балансі. Засновник не несе відповідальність по зобов`язанням Підприємства.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Чернігівське колективне виробниче підприємство «Автореммайстерня» Товариства сприяння обороні України (ТСО України), код ЄРДПОУ 02717251, перебуває у стані припинення з 24.06.2020. Керівник ОСОБА_1 , голова комісії з припинення ОСОБА_2 (а.с.55-59).

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в статті 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Виходячи з приписів ст.4 ЦПК України, відповідач це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.01.2019 у справі № 2-797/2008.

Відповідно до принципу диспозитивності, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням, зокрема, фізичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша і третя статті 13 ЦПК України).

Відповідачем є особа чи держава (частина друга статті 48 ЦПК України), до якої звернуті матеріально-правові вимоги позивача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (пункт 41); від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21 листопада 2018 року у справі №127/93/17-ц (пункт 50); від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4)).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог.

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року у справі №552/6381/17.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у справі № 642/6181/16-ц, висловленого у постанові від 29 серпня 2019 року.

Відповідно до частини першої та п`ятої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Як зазначено вище, відповідач, як юридична особа, не припинена.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що саме Чернігівська обласна організація Товариства сприяння обороні України як засновник Чернігівського колективного виробничого підприємства «Автореммайстерня» Товариства сприяння обороні України (ТСО України) має нести відповідальність за борги підприємства.

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги вказані доводи, пославшись на п.7.6 Статуту Чернігівського колективного виробничого підприємства «Автореммайстерня» Товариства сприяння обороні України.

Згідно з частиною першою та третьою статті 112 ЦК України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом; 2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності; 3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів); 4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги. Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги.

У разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

З врахуванням наведених положень, в цивільному процесі позивач, користуючись свободою пред`явлення позову, самостійно визначає осіб, які з його точки зору порушують чи не визнають його цивільні права, свободи та інтереси. В той же час така свобода встановлює для позивача відповідний обов`язок обґрунтування та належного доведення як факту порушення його прав, які підлягають захисту в цивільному судочинстві, так і здійснення такого порушення саме з боку визначеного ним відповідача.

В даній справі позивач звернувся з позовними вимогами до Чернігівської обласної організації Товариства сприяння обороні України. За таких умов в рамках даної справи позивачем має бути доведено, чи порушує Чернігівська обласна організація Товариства сприяння обороні України його цивільні права.

З аналізу як вимог, заявлених в суді першої інстанції, так і доводів апеляційної скарги, вбачається, що позивачем не було належним чином обґрунтовано, в чому саме виразилося порушення його цивільних прав з боку Чернігівської обласної організації Товариства сприяння обороні України.

Суд першої інстанції, з висновком якого погоджується апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що Чернігівська обласна організація Товариства сприяння обороні України не є належним відповідачем у справі. Позивач працював завідувачем Чернігівського колективного виробничого підприємства «Автореммайстерня» ТСО України, яке є юридичною особою, має самостійний баланс, має печатку, штамп та бланки зі своїм найменуванням, на дату ухвалення рішення його діяльність не припинена, тому пред`явлення вимог до засновника є безпідставним.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які виразилися у прийнятті від відповідача доказу копії статуту поза межами встановлених судом строків, не є підставою для скасування законного рішення . Доводи позивача про його необізнаність щодо змісту даного Статуту спростовуються особистим підписом позивача на останньому аркуші даного документа (а.с.54).

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, дублюють зміст позовної заяви і зводяться до переоцінки доказів у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, урахував конкретні обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права та ґрунтується на засадах верховенства права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 25 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

О.Є.Мамонова

Н.В.Шитченко

Повний текст постанови суду складений 05.04.2021.