Справа № 606/42/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Марціцкої І.Б.

при секретарі Пасько І.Б.,

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Микулинецької селищної ради, про визнання права власності на право на земельну частку (пай) площею 3,51 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території с. Ладичин Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог позивач вказує, що тітці її батька ОСОБА_3 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ТР №0164362 належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Лесі Українки с. Ладичин, Теребовлянського району, Тернопільської області, розміром 3,51 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. ОСОБА_2 прийняв спадщину в порядку передбаченому ст. 549 ЦК УРСР, так як фактично вступив в оперативне управління спадковим майном, однак спадкові права не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. ОСОБА_1 приняла спадщину у встановленому законом порядку, однак не може оформити спадкові права з тим, що родинні відносини для встановлення черги спадкування між померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердити не вдалось, у зв"язку із відсутністю свідоцтв. Посилаючись на наведене просила задовольнити позов.

Позивач у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду письмову заяву, у якій просив справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала, просив їх задоволити

Представник Микулинецької селищної ради в судове засідання не зявився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином.Попередньо подав суду клопотання про слухання справи без їх участі, позовні вимоги визнав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ТР №0164362 виданого Головою Теребовлянської районнної державної адміністрації 16.09.1996 року належало право на земельну частку(пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Лесі Українки с. Ладичин, Теребовлянського району, Тернопільської області, розміром 3,51 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 20.12.2002 року Ладичинською сільською радою.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Микулинецької селищної ради №227 від 06.04.2020 року, на день смерті ОСОБА_3 разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований племінник ОСОБА_2 1955 року народження згідно погосподарського обліку Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області. З 21.12.2002 року ОСОБА_2 доглядав за будинком померлої, обробляв земельну ділянку біля будинку та використовував земельну частку (пай), яка належала померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТП №0164362.

Згідно витягу №5 з Державного реєстру актів цивільногго стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126,133,135 Сімейного Кодексу України, у графі відомості про матір ОСОБА_2 вказано - ОСОБА_4 .

Як вбачається із свідоцтва про народження виданого повторно серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі батько вказаний ОСОБА_5 , в графі мати - ОСОБА_6 .

Відповідно до витягу №4 державного реєстру актів цивільногго стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, 06.11.1948 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб.

Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР).

Змістом ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно.

ОСОБА_2 прийняв спадщину за законом в порядку передбаченому ст. 549 ЦК УРСР, так як фактично вступив в оперативне управління спадковим майном, однак спадкові права не оформив.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі батько вказаний ОСОБА_2 , в графі мати - ОСОБА_10 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 09.09.2006 року зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 виданим 13.10.2017 року виконавчим комітетом Микулинцької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області.

Позивач звернулася в Теребовлянську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 за законом. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2020 року №841/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) площею 3,51 умовних кадастрових гектарів га., яка розташована на території с. Ладичин Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв"язку із тим, що родинні відносини для встановлення черги спадкування між померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердити не вдалось, у зв"язку із відсутністю свідоцтв. У справах Теребовлянської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа №116 від 11.04.2018 року щодо майна померлого ОСОБА_2 за заявою доньки ОСОБА_1 , відомостей про інших спадклємців у нотаріуса немає. Після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заведена.

Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи наведене, позивачка є спадкоємцем першої черги

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В силу вимог ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_2 .

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити та визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Лесі Українки с. Ладичин, Тернопільської області, розміром 3,51 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, як на спадкове майно, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) сертифікат ТР №0164362 після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст.3, 4, 12, 81, 200, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 328, 392, 1216 - 1218, 1261 ЦК України, суд ,-

В ИР ІШ ИВ :

Позов ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Лесі Українки с. Ладичин Тернопільської області, розміром 3,51 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), як на спадкове майно, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) сертифікат ТР №0164362 після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка