ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 2-796/06
Номер провадження: 22-ц/819/925/21
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

05 квітня 2021 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Майданіка В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргоюВідкритого акціонерного товариства "Трест "Генічеськагробуд" на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

26 липня 2006 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, вказуючи, що на підставі усної домовленості відповідач придбав у відкритого акціонерного товариства "Трест "Генічеськагробуд" стаціонарні не пересувні будинки для відпочинку за ціною 900 000 крб, сплативши кошти за касовим ордером від 26 червня 1993 року № 49, та набув право власності на нього. У червні 2006 року він (позивач) придбав у ОСОБА_2 вказані будиночки для відпочинку за ціною, визначеною у звіті оцінки. Через відсутність у продавця правовстановлюючих документів нотаріально ця угода посвідчена не була, тому просив підтвердити право власності у судовому порядку.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2006 року у цій справі позов був задоволений. Суд вирішив визнати за позивачем право власності на майно, а саме: будиночок для відпочинку (ч 1 ж) площею 51,9 вартістю 508 грн; будиночок для відпочинку (ш 1 ж) площею 52,2 вартістю 426 грн; будиночок для відпочинку (щ 1 ж) площею 51,9 вартістю 516 грн; будиночок для відпочинку (є 1 ж) площею 51,9 вартістю 517 грн; будиночок для відпочинку (ю 1 ж) площею 51,9 вартістю 516 грн; будиночок для відпочинку (я 1 ж) площею 51,9 вартістю 516 грн; будиночок для відпочинку (27) площею 37,2 вартістю 365 грн; будиночок для відпочинку (29) площею 37,2 вартістю 365 грн; будиночок для відпочинку (31) площею 37,2 вартістю 365 грн, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до вказаного рішення зазначене майно було продане відповідачем позивачу в червні 2006 року за суму згідно звіту про оцінку курортних будиночків, без нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу через відсутність у відповідача відповідних документів. У свою чергу відповідач купив вказане майно у "Трест "Генічеськагробуд" влітку 1993 року на підставі укладеного усного договору про продаж майна, за яке ним було сплачено в касу ТОВ "Трест "Генічеськагробуд" відповідно до прибуткового касового ордеру №49 від 26.06.1993 року суму в розмірі 900 000 грн.

На зазначене рішення Відкритим акціонерним товариством "Трест "Генічеськагробуд", яке не брало участь у справі, подана 31 березня 2020 року апеляційна скарга.

При поданні апеляційної скарги та заявою від 28.04.2020 року Відкрите акціонерне товариство "Трест "Генічеськагробуд" заявило клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що після відкриття провадження у справі про банкрутство ВАТ "Трест "Генічеськагробуд", ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом про визнання права власності на майно, яке належало скаржнику. Скаржник зазначив, що його не було залучено до участі у справі, про його порушене право та про існування оскаржуваного рішення суду йому стало відомо в результаті розгляду Господарським судом Херсонської області справи № 6/88-Б-05 про банкрутство після повідомлення стягувача ТОВ Фірма "Енергія" 10.03.2020 року.

Пославшись на положення ч.1 ст.294 ЦПК України 2003 року в редакції, чинній на дату ухвалення оскаржуваного рішення, ч.2 ст.358, ч.1 ст.352 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про те, що скаржником пропущено строк на апеляційне оскарження рішення і що вказані ним причини пропуску строку не дають підстав для його поновлення.

Апеляційний суд при цьому зазначив, що матеріали справи містять відомості щодо обізнаності боржника ВАТ "Трест "Генічеськагробуд" та його дочірнього підприємства про наявність оспорюваного рішення суду від 03.08.2006 року до 10.03.2020 року. Зазначені в апеляційній скарзі та клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини суперечать матеріалам справи і не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що зазначене є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для подання вмотивованої заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду. Крім того, апеляційний суд вказав, що апеляційну скаргу подано з порушенням вимог щодо форми та змісту, а саме згідно п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України до скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом розмірі 76,50грн.

Отже, ухвалою суду апеляційної інстанції від 30.04.2020 року вказану апеляційну скаргу ВАТ "Трест "Генічеськагробуд" було залишено без руху, скаржнику було надано строк для усунення недоліків в 10 днів, а саме для подання вмотивованої заяви про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду та у випадку подання такої заяви для сплати судового збору в розмірі 76,50грн.

На виконання ухвали Херсонського апеляційного суду від 30.04.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху скаржником подано 11.06.2020 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та квитанція про сплату судового збору в розмірі 76,50грн.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду скаржник посилався на те, що товариство до участі у справі не залучено. Оскаржуваним рішенням вирішений майновий спір щодо об`єктів нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, яка згідно Державного акту на право користування землею серії І-ХС №001868 від 20.09.1995 року перебуває у користуванні товариства, а тому впливає на його права й обов`язки, які пов`язані зі здійсненням цього права. Вказав, що копію рішення у даній справі скаржник не отримував. На спростування обізнаності товариства про ухвалення оскаржуваного рішення зазначив, що ВАТ "Трест "Генічеськагробуд" та його Дочірнє підприємство "Пансіонат "Строитель" є окремими юридичними особами, а тому наявність у матеріалах справи заяви представника останнього про видачу копію рішення не свідчить про те, що тресту було відомо про оскаржуване рішення. Крім того, вказав, що станом на 09.12.2008 року єдиним керівником та підписантом ВАТ "Трест "Генічеськагробуд" був ОСОБА_1 , тому ОСОБА_3 не мав права подавати від імені товариства заяви до суду. Отримання останнім копії оскаржуваного рішення є безпідставним та не свідчить про обізнаність товариства про ухвалення оскаржуваного рішення. А тому вважав, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і просив його поновити.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 16 червня 2020 року клопотання ВАТ "Трест "Генічеськагробуд" задоволено, було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2006 року та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ВАТ "Трест "Генічеськагробуд" на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2006 року у зазначеній справі.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року апеляційну скаргу ВАТ "Трест "Генічеськагробуд" було задоволено, рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2006 року було скасовано й постановлено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно.

Відмовляючи у позові, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції вирішено питання прав власності щодо нерухомого майна, право розпорядження яким віднесено до виключних повноважень органу управління ВАТ "Трест Генічеськагробуд", яке не було залучене до участі у справі.

Адвокатом Миловським С.В., діючим від імені позивача ОСОБА_1 була подана касаційна скарга, в якій просив скасувати ухвалу Херсонського апеляційного суду від 16.06.2020 року про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження, а також постанову Херсонського апеляційного суду від 08.12.2020 року й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 17.03.2021 року вказану касаційну скаргу було задоволено частково, ухвалу Херсонського апеляційного суду від 16.06.2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 08.12.2020 року було скасовано та справу було передано до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Прийшовши до свого вказаного висновку, Верховний Суд враховував положення статті 6 Конвенції, рішення Європейського суду з прав людини щодо поновлення строку на оскарження та дотримання принципу правової визначеності та виходив з такого.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2006 року у цій справі, тобто через понад 13,5 років, апеляційний суд виходив із того, що ВАТ "Трест "Генічеськагробуд" не брало участі у розгляді справи в суді першої інстанції, а про оскаржуване рішення товариству стало відомо у березні 2020 року, у зв`язку з чим вважав, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлено.

Водночас, аналіз матеріалів справи свідчить про те, що 11 грудня 2008 року представник ВАТ "Трест "Генічеськагробуд" знайомився з матеріалами справи та на підставі поданої ним заяви за підписом Голови правління ВАТ "Трест "Генічеськагробуд" отримав копії судових рішень у справі.

Мотивів, за яких апеляційний суд уважав наведені позивачем обставини поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 03 серпня 2006 року, ухвала апеляційного суду не містить, а тому сама по собі вказівка про наявність поважних причин для поновлення строку не є належним мотивуванням для поновлення такого строку.

Зазначене є підставою для скасування як оскарженої постанови Херсонського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року, так і ухвали Херсонського апеляційного суду від 16 червня 2020 року про поновлення строку на апеляційне оскарження, відкриття апеляційного провадження.

Таким чином, оскільки справу було передано до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження, то наразі для суду апеляційної інстанції є обов`язковими процесуальні рішення, прийняті до відкриття апеляційного провадження у справі. Тобто, слід враховувати ухвалу суду апеляційної інстанції від 30.04.2020 року, якою вказану апеляційну скаргу ВАТ "Трест "Генічеськагробуд" було залишено без руху і скаржнику було надано строк в 10 днів для усунення недолік, зокрема, для подання вмотивованої заяви про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Як вже вказувалось, на виконання зазначеної ухвали Херсонського апеляційного суду від 30.04.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху скаржником подано 11.06.2020 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та квитанція про сплату судового збору в розмірі 76,50грн.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду скаржник посилався на те, що товариство до участі у справі не залучено. Оскаржуваним рішенням вирішений майновий спір щодо об`єктів нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, яка згідно Державного акту на право користування землею серії І-ХС №001868 від 20.09.1995 року перебуває у користуванні товариства, а тому впливає на його права й обов`язки, які пов`язані зі здійсненням цього права. Вказав, що копію рішення у даній справі скаржник не отримував. На спростування обізнаності товариства про ухвалення оскаржуваного рішення зазначив, що ВАТ "Трест "Генічеськагробуд" та його Дочірнє підприємство "Пансіонат "Строитель" є окремими юридичними особами, а тому наявність у матеріалах справи заяви представника останнього про видачу копію рішення не свідчить про те, що тресту було відомо про оскаржуване рішення. Крім того, вказав, що станом на 09.12.2008 року єдиним керівником та підписантом ВАТ "Трест "Генічеськагробуд" був ОСОБА_1 , тому ОСОБА_3 не мав права подавати від імені товариства заяви до суду. Отримання останнім копії оскаржуваного рішення є безпідставним та не свідчить про обізнаність товариства про ухвалення оскаржуваного рішення. А тому вважав, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і просив його поновити.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити на наступній підставі.

Згідно ч.1 ст.294 ЦПК України в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За положеннями ст.354 ЦПК України: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів, а на ухвалу суду протягом 15 днів з дня його (її) проголошення (абз.1 ч.1); якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (абз.2 ч.1); учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч.2); строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу (ч.3).

Відповідно до ч.2 ст.358 вказаного Кодексу незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Суд апеляційної інстанції вважає такими, що не заслуговують на увагу, посилання скаржника на необізнаність його про ухвалення оскаржуваного рішення, адже аналіз матеріалів справи свідчить про те, що 11 грудня 2008 року представник ВАТ "Трест "Генічеськагробуд" знайомився з матеріалами справи та на підставі поданої ним заяви за підписом Голови правління ВАТ "Трест "Генічеськагробуд" отримав копії судових рішень у справі. Вказаний факт скаржником належними доказами не спростований і на цей факт звернув увагу і Верховний Суд.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вказані скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення є неповажними. Одних зазначених посилань скаржника з приводу підстав поновлення строку на апеляційне оскарження рішення є явно недостатньо, адже в такому випадку інша сторона може мати обґрунтовані сумніви у безсторонності та неупередженості суду.

Конструкція ст.357 ЦПК України передбачає можливість для скаржника надання інших підстав для поновлення строку у випадку, якщо вказані ним підстави визнані неповажними. І скаржник мав би відповідально віднестись до викладення інших підстав для поновлення строку з наданням відповідних доказів.

Однак цього ним не зроблено, вказані ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду визнані неповажними.

Крім того, слід зазначити й таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини) передбачено обов`язок мотивувати судове рішення про поновлення пропущених строків на оскарження. Зокрема, Європейський суд з прав людини спеціально і однозначно висловився стосовно того, що національний суд зобов`язаний мотивувати поновлення строку на оскарження і пересвідчитись, що підстави для поновлення строку виправдовують втручання у принцип res judicata (параграф 47 рішення у справі "Устименко проти України", параграф 41 рішення у справі "Пономарьов проти України").

Крім того, відповідно до параграфа 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція "поважних причин", згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою. За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

У параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на порушення, які допускали українські суди внаслідок необґрунтованості причин втручання у принцип res judicata. Як зазначено вище, окрему увагу ним було приділено випадкам, коли судді поновлювали строк без надання будь-яких додаткових пояснень про "поважні причини".

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 13 червня 2018 року у справі № 2-24/10 (провадження № 61-7640св18).

Не даючи оцінку оскаржуваному рішенню на предмет його законності і обґрунтованості, апеляційний суд зважає на досить тривалий період (понад 13,5 років), який минув з часу його ухвалення, наслідком чого могли статися значні зміни у праві власності на об`єкти, які були предметом позову у цій справі. Вказане у відповідних випадках може нести ризики непропорційного втручання у право на мирне володіння майном тих чи інших осіб, тобто до недотримання розумного співвідношення між метою (досягнення суспільного інтересу) та використаними засобами (витребуванням майна), може призвести до покладання на вказаних осіб надмірного тягаря, що свідчитиме про недотримання балансу. Саме з метою унеможливлення таких випадків Європейський Суд з прав людини у своїх справах за ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначив положення можливого втручання в право особи на мирне володіння майном у світлі наявних гарантій ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року в справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) вказано, "що тлумачення норм національного законодавства, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження".

Подібні висновки зроблені в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/9100/14-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 175/1057/17-ц.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у цій справі у постанові від 17.03.2021 року.

За таких обставин, слід дійти висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою, оскільки причини пропуску строку є неповажними та такими, що не підтверджені відповідними доказами, спростовуються матеріалами справи та порушують принцип res judicata.

Керуючись ст.ст.354, 357, 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства "Трест "Генічеськагробуд" на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику. Іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя В.В. Майданік