Справа № 236/4259/21
21 грудня 2021 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді Бєлоусова А.Є.,
з секретарем судового засідання Безорчук А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду В м. Лиман Донецької області цивільну справу (в порядку загального позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Савченко Євген Олександрович, до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман, в особі Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку,
25.10.2021 року представник позивачки - адвокат Савченко Євген Олександрович звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Савченко Євген Олександрович, до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман, в особі Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку (а.с. 1-4).
Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 27.10.2021 року провадження у справі було відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого засідання, відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву, позивачу - заперечення на відзив (а.с. 59-60).
Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 17.11.2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.72-73).
Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Савченко Є.О., належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули. Представник позивачки - адвокат Савченко Є.О. надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивачки ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача - Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області Анацький С.В., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить справу розглянути без його участі, рішення ухвалити на розсуд суду, про що надав відповідну заяву.
Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 21.12.2021 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши зібрані в справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Ярова м.Красний Лиман померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть видане 16.06.2009 р. Ярівською селищною радою м.Крсний Лиман, Донецькій області, та проведено реєстрації за актовим записом про смерть за № 26.
Після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа №564/2009 по заяві ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, інших спадкоємців за законом та за заповітом не має.
Факт родинних відносин поміж ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу.
Відповідно до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем за законом першої черги, як донька яка вступила у спадщину після смерті матері.
У зв`язку з не наданням нотаріусу оригіналу акту на земельну ділянку, та не оформлення спадкових прав, порушено право позивача на володіння користування даною земельною ділянкою.
Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, яка була затверджена Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 р. N 43 та регулювала питання видачі дублікатів державних актів втратила чинність 23.08.2013 р. на підставі наказу Мінагрополітики від 03.07.2013 р. № 404.
З 1 січня 2013 р. оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки не видаються, в силу Земельного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п. 45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» (N 2), згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.
Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі, втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Позивач не зверталася до органів виконавчої влади з підстав реєстрації або не реєстрації вище приведеної земельної ділянки, оскільки у неї відсутні документи які втратила її матір, тим самим відмови не отримувала (а лише була отримана постанова нотаріуса з цього питання), однак з втратою даного державного акту виник спір про право яке підлягає поновленню через суд.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст.ст. 4,5 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (із змінами і доповненнями) обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:1) право власності на нерухоме майно.
У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.
Згідно ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Відповідно до ст.131 ЗК Украиїни громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.
Згідно зі ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельноюділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельніділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельноїділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Відповідно до ст.374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1261 ЦК України упершу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).
Згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця прав на спадщину.
Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. «Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1)визнання права;…»
Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Пунктами 8,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» регламентовано, що у разі здійснення будівництва згідно із законом, у разі смерті забудовника, всі його права та обов`язки як забудовника, входять до складу спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Враховуючи вище викладене, ОСОБА_1 позбавлена юридичної можливості оформити свої спадкові права на вище приведену земельну ділянку через нотаріуса, оскільки відсутній оригінал та дублікат державного акту на земельну ділянку (а мається в наявності лише засвідчена архівна його копія), як на підставу цього посилається сам нотаріус, таким чином вважаю, що тільки у судовому порядку можливо визнати за позивачем право власності на це нерухоме майно, оскільки - це право увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 ..
Відповідно до п. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
З урахуванням викладених позивачкою обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Позивачка не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 223, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 25, 328, ст. 1216, 1218, 1258, ст. 1268-1270, 1296 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, Інформаційним листом ВССУ від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ст. 41 Конституції України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Савченко Євген Олександрович, до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман, в особі Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку - задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із п.3 розд. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя -