СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/98/21
ун. № 759/6073/21
УХВАЛА

30 березня 2021 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Києва Скрипки Юлії Олександрівни,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця Подільського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Києва Скрипки Ю.О.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначив, що державним виконавцем неправомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2019 року.

Вивчивши матеріали скарги суддя встановив наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з тим положеннями КУпАП не передбачено порядку подання та розгляду скарг на дії державного виконавця. За таких обставин скарга ОСОБА_1 не може бути розглянута судом і підлягає поверненню.

Водночас зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 5 цієї статті Кодексу встановлено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

В порядку ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права суд враховує висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 20.11.2019 року у справі №9901/81/19 та від 16.10.2019 року у справі № 9901/129/19.

На підставі статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 37 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть звужувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до суду подано скаргу на дії державного виконавця Подільського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Києва Скрипки Ю.О, а не позовну заяву відповідно до вимог статті 287 КАС України.

За таких обставин для захисту своїх прав заявнику необхідно звернутися з адміністративним позовом до Святошинського районного суду м. Києва або подати скаргу на дії державного виконавця начальнику відповідного відділу державної виконавчої служби.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241, 243, 248, 287 КАС Україн, суддя -

Постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Києва Скрипки Юлії Олександрівни повернути заявнику.

Копію ухвали суду надіслати ОСОБА_1 разом зі скаргою та доданими до неї додатками.

Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.О. Твердохліб