Справа № 357/3250/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді - Цуранов А. Ю. ,

при секретарі - Севериненко Д. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала вищевказана справа.

19.02.2021 року представник відповідача - адвокат Тетеря С.І., засобами поштового зв`язку звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування заяви вказувала, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2021 року у справі № 357/3250/20 позовну заяву ОСОБА_1 до ПОСП «Сидори» про визнання недійсним договору оренди землі залишено без розгляду за заявою представника позивача. У зв`язку з розглядом вказаної справи відповідач поніс витрати на професійну правничу (правову) допомогу на загальну суму 24 811,58 грн. Зазначено, що при зверненні ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі з тих підстав, що вона його не підписувала свідчить про необґрунтовані дії позивача з огляду на експертний висновок у даній справі про зворотнє. Посилаючись на ч. 5 ст. 142 ЦПК України просила стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу (правову) допомогу.

30.03.2021 року представником позивача - адвокатом Червінчиком Є.Е., подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Вказане заперечення обґрунтоване тим, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. З посиланням на постанову Верховного Суду від 12.11.2020 року у справі № 359/9512/17 вказував, що підставою для компенсації здійснених відповідачем витрат мають бути свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання ним своїми процесуальними правами. Сам факт подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації. Просив відмовити у задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення.

В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, направили суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

25.03.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори», в якому просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :04:010:0006) № 162 від 16.08.2013 року.

Під час пред`явлення позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн.

01.04.2020 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

17.08.2020 року ухвалою суду за клопотанням позивача призначено почеркознавчу та технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

25.09.2020 року на адресу суду надійшов висновок експерта № КСЕ-19/111-20/44601 від 11.11.2020 року, відповідно до якого підписи від імені ОСОБА_1 , розміщені в графах "ОРЕНДОДАВЕЦЬ" у наданих на дослідження договорі оренди землі № 162 від 16.08.2013 року та акта приймання-передачі земельної ділянки від 16.08.2013 року виконані ОСОБА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні 15.02.2021 року також вказував, що з позивачем в подальшому буде вирішуватись питання щодо захисту її прав.

В судовому засіданні 15.02.2021 року представником відповідача заявлено про подання протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення заяви про відшкодування судових витрат в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

15.02.2021 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки залишено без розгляду.

Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 19.02.2021 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи доказами.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, надано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 18/12-09 від 22.12.2018 року; додаткову угоду № 31/12/20-1 від 31.12.2020 року; додаткову угоду № 14/04/20-5 від 14.04.2020 року, якою доповнено договір додатком № 14/04/20-5 від 14.04.2020 року; рахунок на оплату № 133 від 14.04.2020 року; акт № 14/04/20-5 приймання-передачі наданих послуг в рамках правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 18/12-09 від 22.12.2018 року, складеним 15.02.2021 року; платіжне доручення № 794 від 16.04.2020 року; роздруківка з сайту видання "Юридична практика"; роздруківка з сайту видання "Юридична газета".

При вирішенні вимоги заяви про стягнення з позивача витрат на правову допомогу в розмірі 24 811,58 грн., суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а положеннями ст. 257 ЦПК України визначено право позивача на подачу заяви про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивним правом позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

За змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Суд критично відноситься до аргументів представника відповідача про необґрунтованість дій позивача з огляду на сам факт наявності у справі висновку експерта не на користь позивача, оскільки матеріали справи не містять причинно-наслідкового зв`язку між вказаним експертним висновком та подачею представником позивача заяви про залишення позову без розгляду, при цьому за загальним правилом суд оцінює наявні у справі докази в їх сукупності.

Нормою ч. 5 ст. 142 ЦПК України, на яку відповідач посилається як на підставу стягнення судових витрат з позивача, передбачено право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тобто, відповідачу необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені.

Така ж позиція висловлена у п. 38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме, що в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій.

За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять доказів та постановлених судом ухвал в порядку Глави 9 «Заходи процесуального примусу» щодо зловживання позивачем чи її представником процесуальними правами, чи безпідставних дій позивача при звернення до суду з вказаним позовом, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів заяви про ухвалення додаткового рішення, при цьому вказані у заяві обставини не були встановлені судом при розгляді справи, адже рішення суду по суті спору не приймалось. Інших необґрунтованих дій з боку позивача, як то систематичне протидіяння правильному та швидкому вирішенню спору, умисність дій та винна поведінка заявником не доведено, а саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації, а отже у задоволенні заяви слід відмовити.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12.11.2020 року у справі № 359/9512/17.

Слід зазначити, що саме на позивача покладено обов`язок визначати у позовній заяві спосіб захисту порушених прав та інтересів, при цьому в порядку спрощеного позовного провадження зміна предмету та підстав позову допускається лише до першого судового засідання.

Такі дії позивача як сплата судового збору та витрат за проведення експертизи, присутність в судових засіданнях представника позивача та особисто позивача для надання зразків підпису, на думку суду, також свідчать про належне користування позивачем його законними правами.

Керуючись ст. 4, 12, 137, 141, 142, 270, 257, 258, 260, 353, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

СуддяА. Ю. Цуранов