печерський районний суд міста києва
Справа № 2-367/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року Печерський районний суд м.Києва в складі: головуючогосудді - Остапчук Т.В., за участі секретаря судового засідання - Габрись О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гаврилів А.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника,-

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гаврилів А.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 04.10.2016 року відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було відкрито виконавче провадження ВП №52436995 за виконавчим листом №2-367/12, виданий Печерським районним судом м.Києва від 29.10.2012 року, де ОСОБА_2 стягує з ОСОБА_1 2 965 553,60 грн., суму богу, 257 671,05 грн. процентів від суми позики та 3129,00 грн. судового збору. 21.10.2020 року старший державний виконавець ВПВР УЗПВР у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Гаврилів А.В. виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах ВП №52436995. При винесенні даної постанови старший державний виконавець Гаврилів А.В. послався на те, що ним було вжито заходи примусового виконання рішень, проте коштів на рахунках чи майна боржника не було виявлено, а тому у відповідності до вимог ст.ст. 68,69,70 ЗУ «Про виконавче провадження» звернув стягнення на доходи скаржника, який він отримує у ГУ ПФ у м.Києві в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 2804901,14 грн.. Також, зобов`язано ГУ ПФУ у м.Києві здійснювати відрахувати відрахування із доходу боржника до 10-го числа наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Скаржник наполягає на тому, що старший державний виконавець ВПВР УЗПВР у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Гаврилів А.В. прийняв незаконне рішення та не вчинив всіх необхідних заходів щодо виявлення майна боржника та при його наявності прийняв оскаржувану постанову. Вважає, що такі дії державним виконавцем вчинено з порушенням вимог ст.ст. 18, 48, 68 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ним не здійснено перевірку його майнового стану, наявність коштів на рахунках та майна. У судове засідання представник заявника - адвокат Мороз І.В. не з`явилась, просила розглядати у відсутність. Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гаврилів А.В. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник ГУ ПФ України в м.Києві в судове засідання не з`явився, надав відзив на скаргу. Дослідивши матеріали справи, зміст скарги та додані до неї документи, суд приходить до наступного. Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених відповідно до ЦПК України, здійснюється відповідно до розділу VІІ Цивільного процесуального кодексу України (ст.ст. 447-453). Згідно зі ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно із ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. У відповідності до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Зі скарги ОСОБА_1 вбачається, що підставою для звернення до суду за захистом прав останнього стали дії державного виконавця під час примусового виконання виконавчого листа №2-367/12, виданого 29.10.2012 року Печерського районним судом м. Києва щодо винесення постанови від 21.10.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Старший державний виконавець ВПВР УЗПВР у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Гаврилів А.В. прийняв незаконне рішення та не вчинив всіх необхідних заходів щодо виявлення майна боржника та при його наявності прийняв оскаржувану постанову. Вважає, що такі дії державним виконавцем вчинено з порушенням вимог ст.ст. 18, 48, 68 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ним не здійснено перевірку його майнового стану, наявність коштів на рахунках та майна. Судом встановлено, що 04.10.2016 року відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було відкрито виконавче провадження ВП №52436995 за виконавчим листом №2-367/12, виданий Печерським районним судом м.Києва від 29.10.2012 року, де ОСОБА_2 стягує з ОСОБА_1 2 965 553,60 грн., суму богу, 257 671,05 грн. процентів від суми позики та 3129,00 грн. судового збору. 21.10.2020 року старший державний виконавець ВПВР УЗПВР у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Гаврилів А.В. виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах ВП №52436995. При винесенні даної постанови старший державний виконавець Гаврилів А.В. послався на те, що ним було вжито заходи примусового виконання рішень, проте коштів на рахунках чи майна боржника не було виявлено, а тому у відповідності до вимог ст.ст. 68,69,70 ЗУ «Про виконавче провадження» звернув стягнення на доходи скаржника, який він отримує у ГУ ПФ у м.Києві в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 2804901,14 грн.. Також, зобов`язано ГУ ПФУ у м.Києві здійснювати відрахувати відрахування із доходу боржника до 10-го числа наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Вказану постанову направлено для виконання до ГУ ПФУ в м.Києві. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення (суду) на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Частинами 1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. При цьому, поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України (висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, справа № 713/1062/17). З метою забезпечення належного виконання рішення суду, у статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначений перелік заходів примусового виконання рішень, зокрема, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника. Таким чином, процесуальний порядок застосування примусових заходів звернення стягнення на майно боржника, на заробітну плату (заробіток, доходи, пенсію, стипендію), застосування інших заходів, передбачених рішенням, за яким боржник зобов`язаний особисто виконати певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження». Порядок застосування кожного заходу примусового виконання рішення має специфічні риси, які повинні враховуватись державним виконавцем вже у процесі виконавчого провадження. Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які може бути утримано за виконавчими документами. Порядок звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника визначений, також, Розділом Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, у якому зазначено, що звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, порядок здійснення відрахувань здійснюються відповідно до статей 68 - 70 Закону. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів. Копія зазначеної постанови залишається у виконавчому провадженні на контролі. Разом з тим, старший державний виконавць не вчинив всіх необхідних заходів щодо виявлення майна боржника та при його наявності прийняв оскаржувану постанову. Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні Печерського районного суду м.Києві перебуває цивільна справа №757/9387/18-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Державної служби України з безпеки на транспорті, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 про поділ спільного майна, що свідчить про наявність майна у боржника. Крім того, судом встановлено, що старший державний виконавець не здійснював виконавчих дій (запитів) до органів, які здійснюють реєстрацію знаків на товари та послуги (ДП «УКРПАТЕНТ»), об`єктів інтелектуальної власності, пов`язаної з авторським правом та суміжними правами (Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, яке надає адміністративні послуги в сфері інтелектуальної власності і запити слід направляти на поштову адресу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, тощо. Відсутні запити щодо банківських установ на наявність рахунків (в т.ч. депозитних) та коштів. З урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку, що дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гаврилів А.В. щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.10.2020 у виконавчому провадженні № 52436995 не відповідають визначеним Законом України «Про виконавче провадження» нормам, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню. На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 12, 13, 260, 261, 447-453 ЦПК України, суд,- УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гаврилів А.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - задовольнити. Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гаврилів А.В. щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 від 21.10.2020 року у виконавчому провадженні № 52436995. Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гаврилів А.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 від 21.10.2020 року у виконавчому провадженні № 52436995. Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту 29.03.2021 року.

Суддя Остапчук Т.В.