Провадження №2/523/1077/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря - Кащавцевої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами в яких зазначила, що 05.11.2018р. вона позичила ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 35 000,00грн., за які він 15.11.2018р. придбав вантажний автомобіль марки ГАЗ-5301, 1982 року випуску.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилась спадщина. В зв`язку з неповерненням боргу ОСОБА_1 звернулась із заявою до нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців про повернення боргу. Грошові кошти спадкоємцем ОСОБА_2 їй не повернуті. На думку позивача ОСОБА_2 є пенсіонеркою, ніде на працює, має похилий вік, то в неї існують сумніви щодо можливості погашення боргу коштами, тому позивач вважає, що в ней виникло право на автомобіль марки ГАЗ-5301. Посилаючись на вказані обставини позивач просить визнати за нею право власності на автомобіль марки ГАЗ-5301, 1982 року випуск, р/н НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 14.12.2020р. провадження у справі було відкрито та призначений розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.02.2021р. закрито підготовче провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що вона не заперечує проти визнання за позивачем права власності на автомобіль, який є спадковим майном після смерті її сина, ОСОБА_3 .. Також в судому засіданні відповідач повідомила, що вона не є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 . Спадкоємцями також є його діти, які також звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Лиманська районна державна нотаріальна контора Одеської області не забезпечила участі представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судому встановлено та підтверджено оригіналом розписки від 09.12.2018р., що ОСОБА_3 позичав у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 35 000грн. Розписка не містить визначеного сторонами строку повернення позичених грошових коштів.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 за ОСОБА_3 зареєстровано транспортний засіб марки ГАЗ-5301, р/н НОМЕР_1 з 15.11.2018р.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Одеському міському відділі ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було складено а/з про смерть №552 від 14.01.2020р.

Згідно листа Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 03.07.2020р. №1013/02-14 ОСОБА_1 було повідомлено про прийняття її заяви до спадкової справи стосовно майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в якій вона просила повідомити спадкоємців про наявність невиконаних боргових зобов`язань у спадкодавця.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю померлого ОСОБА_3 (свідоцтво про народження НОМЕР_3 ).

Будь-яких інших доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем суду не надано, клопотань, як під час підготовчого судового засідання, так і під час розгляду справи по суті не заявлялось. Таким чином, приймаючи до уваги принципи цивільного судочинства змагальність та диспозитивність цивільного процесу, поставлене перед судом спірне питання вирішується в обсязі та на підставі наданих суду доказів.

Частиною першою статті 1046 ЦК передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК, може бути представлена розписка, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, позивачем підтверджено належними і допустимими доказами, що між нею та померлим ОСОБА_3 було укладено договір позики грошових коштів.

Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, але і його обов`язки. Винятком з цього правила є лише зобов`язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи. Відповідно до частини першої ст. 608 ЦК зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим, не може бути виконане іншою особою. В усіх інших випадках до спадкоємців переходять відповідні боргові зобов`язання спадкодавця.

Так, у спадщину переходять: обов`язки, що випливають з цивільно-правових договорів (крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця); обов`язки з відшкодування матеріальної шкоди (збитків); обов`язки по відшкодуванню моральної шкоди (присудженої судом за життя спадкодавця); обов`язки по виплаті неустойки у вигляді штрафу або пені (присудженої судом за життя спадкодавця); витрати на утримання, догляд, лікування, поховання спадкодавця (але не більш, ніж за 3 роки); обов`язки за договором оренди житла з викупом.

Згідно зі статтями 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредитор спадкодавця має право звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в шестимісячний строк з дня, як йому стало відомо або могло стати відомим про відкриття спадщини з вимогами до спадкоємців, що прийняли спадщину, повернути йому борг, що був за спадкодавцем. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Згідно положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

За чинним законодавством спадкоємці, які прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання спадкодавця в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини.

Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов`язок виконання зобов`язань: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитори спадкодавця можуть пред`явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку.

За приписами ч.2 ст.1282 ЦК вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином законодавством визначений чіткий механізм реалізації порушених прав кредитора у відносинах з спадкоємцями померлого позичальника. При цьому нормами цивільного законодавства не передбачено передача у власність спадкового майна в рахунок погашення заборгованості по зобов`язанням померлого спадкодавця, ані в нотаріальному, ані в судовому порядках.

Отже, звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб, який є частиною спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , позивач обирає неправильний спосіб захисту порушеного права.

Крім того, слід зазначити, що позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами обсяг спадкового майна та коло спадкоємців після смерті ОСОБА_3 та з цього приводу, під час розгляду справи, не заявлялись відповідні клопотання.

Зважаючи на викладене суд дійшов до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, в задоволенні яких слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12,13,76, 206,259, 263-265,268 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 31 березня 2021р.

Суддя