справа №200/6952/19
провадження №2/932/3454/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді Цитульського В.І.,

за участю секретаря Ларіної К.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів: ОСОБА_2 ,

представника третьої особи: Конаревої С.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Дніпровська міська рада, Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі структурного підрозділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про знесення самочинного збудованого нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

07травня 2019 позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеним позовом, в якому просить знести самочинно збудовані з тильної сторони будинку АДРЕСА_1 : цегляну (із білої силікатної цегли) одноповерхову добудову до житлового будинку АДРЕСА_1 (зведену з тильної сторони будинку АДРЕСА_1 ), цегляний (із білої силікатної цегли) паркан (зведений з тильно-бокової сторони буд. АДРЕСА_1 з боку АДРЕСА_1 ), металеву хвіртку, ворота - ролети (зведені з тильно-бокової сторони буд. АДРЕСА_1 ), навіс і поріг (зведені з тильно-бокової сторони буд. АДРЕСА_1 ), за рахунок відповідачів ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які використовують вказане самочинне будівництво.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач є власником квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 . Впритул до будинку АДРЕСА_1 відповідачами, на земельній ділянці, що не була відведена для мети будівництва, без належного дозволу та без належного проекту, з істотними порушеннями будівельних норм і правил, було здійснено самочинне будівництво нерухомого майна - прибудови, паркану, воріт (ролетів), хвіртки, навісу. Здійснена відповідачами забудова порушує його права щодо користування земельною ділянкою - прибудинковою територією навколо будинку АДРЕСА_1 , де він, серед інших, є одноосібним власником трьох квартир, зведена на самовільно захопленій у територіальної громади земельній ділянці, без проекту, з істотним порушенням будівельних норм і правил, через що у будинку 31.12.2017 р. трапилася велика пожежа, а тому, вважає, що має право пред`явити до відповідачів вимоги про знесення самочинного будівництва через порушення його прав вказаною самочинною забудовою.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, надав письмовий відзив в якому зазначив, що вимоги заявлені позивачем не підлягають задоволенню оскільки квартира відповідачів є державною, а прибудова до неї, огорожа з хвірткою для виходу на вулицю Дарвіна ніяким чином не чіпають інтереси позивача вихід з квартири якого виходить на проилежний бік на АДРЕСА_1 . Позивач не надав жодного доказу самочинного будування нерухомого майна, квартира була збудована державними органами задовго до вселення відповідачів за затвердженим планом.

Представник третьої особи ДМР - Конарева С.К. у судовому засіданні пояснень на позовну заяву не надала, відомостей щодо наявності розпорядження, плану будівництва не має.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату і місце розгляду справи сповіщалися належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27.06.2013 року є власником квартири АДРЕСА_2 та квартир АДРЕСА_3 (на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 18.03.2014 р.) № 6 (на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 02.09.2016 р.).

Позивач посилається на те, що відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які мешкають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_5 , здійснили самовільне будівництво нерухомого майна - прибудови, паркану, воріт (ролетів), хвіртки, навісу, що потребує отримання необхідних дозвільних документів на проведення будівельних, які відповідачі не отримували. Вказаному самочинному будівництву присвоєно поштову адресу.

Відповідно доч.1ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних нормі правил.

Отже, будівництво вважається правомірним, якщо власник земельної ділянки чи землекористувач або інша особа одержали у встановленому містобудівельним законодавством порядку дозвіл на забудову.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно із частиною четвертою статті 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

З урахуванням змісту статті 376 ЦК України в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 цього Кодексу вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України та статті 3 ЦПК України.

Таким чином, суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Такий висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року в справі № 6-1721цс16, з якою погодився Верховний Суд під час розгляду справи № 458/1173/14-ц (постанова від 16.01.2019).

При цьому, саме позивач повинен довести як факт порушення його прав самочинним будівництвом, так і факт вчинення цих дій відповідачем.

Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, передбачений статтею 391 ЦК України.

Згідно з положеннями цієї статті власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням володіння.

З урахуванням змісту вище наведеної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 653/104/19 (провадження № 61-18648св20).

Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Разом з тим, позивач та представник третьої особи Дніпровської міської ради у судовому засіданні не надали доказів, що відповідачами здійснено самовільне будівництво без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (№ 46577/15) від 21 квітня 2016 року, підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою.

У даній справі, відповідач заперечував проти здійснення самочинного будівництва. Вказував, що йому належить квартира в іншій частині будинку, подав відповідні документи. Позивачем не доведено жодним доказом, що будівництво здійснювалося саме відповідачем.

Крім того, з позовом, в якому зазначено про порушення його прав, звернувся ОСОБА_3 , який не є власником чи користувачем земельної ділянки. Позивач є лише власником квартир, які знаходяться поряд з квартирою відповідачів, суміжне будівництво з якими, як зазначає позивач, порушує його права. При цьому, будь яких доказів, які б доводили факт такого порушення самочинною забудовою, позивач не надає.

Отже, суд доходить висновку, що застосування до спірних правовідносин положення частини четвертої статті 376 ЦК України та застосування положення статті 391 цього Кодексу не є доведеним, а тому залишає позовну заяву ОСОБА_3 без задоволення.

Керуючисьст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 158, 223, 235, 241, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Дніпровська міська рада, Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі структурного підрозділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про знесення самочинного збудованого нерухомого майна.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду проголошено 02.12.2021 о 08:05 год.

Суддя: В.І.Цитульський