Справа 688/3664/20
№ 2/688/210/21
Рішення

Іменем України

24 березня 2021 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Мазур Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Березенської Н.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Гриба Ю.П.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Спеціального С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та усунення від права на спадкування, -

встановив:

29 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона стала проживати однією сім`єю з ОСОБА_4 , як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_1 з 1984 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . За весь час спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки, були пов`язані спільним побутом, вона доглядала за померлим, опікувалася ним, оскільки останній був інвалідом другої групи по зору, а після його смерті здійснила його поховання повністю за власні кошти. Після смерті чоловіка залишилось спадкове майно - Ѕ частина однокімнатної квартири, де вони спільно проживали, оскільки власником іншої частки являється вона відповідно до свідоцтва про право власності від 13 липня 2000 року. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 являються рідними дітьми померлого, які за його життя з ним не спілкувались, нічим не допомагали йому, не доглядали його, участі у поховання батька не приймали. Їй стало відомо, що відповідачі подали до Шепетівської міської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та претендують на його частку квартири. Стверджує, що померлий ОСОБА_4 являвся інвалідом ІІ групи, був незрячим, мав також інші захворювання, був безпорадним, не міг себе обслуговувати і тому допомогу йому надавала весь час вона, діти участі у цьому не приймали.

Враховуючи, що з 1984 року і на час відкриття спадщини вона постійно проживала із померлим, просить встановити факт спільного проживання її з ОСОБА_4 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.

Крім того, просить усунути відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , посилаючись на те, що останній являвся інвалідом ІІ групи по зору, був незрячим, потребував постійного підтримуючого лікування та ортопедичного взуття, перебував у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги та лікування. В той же час відповідачі не цікавилися життям батька, уникали спілкування з ним, нічим не допомагали, хоча він потребував такої допомоги.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 30.12.2020 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, із наданням відповідачам строку для подання відзиву та витребувано з Шепетівської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №122/2020 після смерті ОСОБА_4

09.02.2021 року надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Спеціального С.П., в якому останній заперечує проти даного позову у зв`язку з відсутністю підстав для усунення відповідачів від спадкування, передбачених ч.5 ст.1224 ЦК України, оскільки позивачем не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що є його процесуальним обов`язком щодо ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; отримання постійного стороннього догляду саме від відповідачів, що самі відповідачі не запропонували допомоги, не надавали коштів на лікування батька. Встановлення факту проживання позивача з померлим ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю не менше п`яти років до дня відкритття спадщини не породжує юридичних наслідків, не тягне за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Враховуючи вищевикладене просив відмовити в позові.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 09.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду, викликані у судове засідання сторони, свідки, витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області довідку про розмір пенсії ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві, пояснила, що з ОСОБА_4 спільно проживала як жінка та чоловік з 1984 року до дня його смерті, їм кожному належало по Ѕ частці квартири, де вони проживали. Останні два роки померлий, які інвалід ІІ групи по зору, потребував сторонньої допомоги. Відповідачі - діти померлого, не опікувалися батьком, матеріальної допомоги не надавали, оскільки він потребував такої допомоги, отримував невелику пенсію, фактично ним опікувалася вона та допомагав їм її син.

Представник позивача - адвокат Гриб Ю.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала що батько за життя спілкувався з нею, знає, що він до смерті був ходячий, стороннього догляду не потребував, за матеріальною допомогою до неї та брата не звертався, про смерть батька їм ніхто не повідомив, і тому участі у похоронах не приймали.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Спеціальний С.П. в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, оскільки відсутні підстави до його задоволення.

Заслухавши позивача, представника позивача, відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог та наданих сторонами доказів, суд знаходить в задоволенні позову відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч.2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З аналізу змісту ч. 4 ст. 315 ЦПК України слідує, що встановлення факту, з якого вбачається спір про право, вирішується в позовному провадженні.

Як слідує з позовної заяви встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 позивачу необхідно для оформлення спадщини після смерті останнього.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких що не суперечить моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 70 років помер ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 07.04.2020 року Шепетівським МРВ ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М.Хмельницький). Причиною його смерті є хронічна сецева недостатність, атеросиперотигна хвороба серця, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №20 від 06.04.2020 року.

16.06.2020 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до Шепетівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , при цьому надав усі необхідні для цього документи і на підставі чого нотаріусом відкрито спадкову справу №122/2020 року.

03.08.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Шепетівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

06.10.2020 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Шепетівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 при цьому надала усі необхідні документи.

Листом завідувача Шепетівської міської державної нотаріальної контори від 23.12.2020 року позивача ОСОБА_1 повідомлено про те, що вона не має права на спадкування за законом у четверту чергу, оскільки спадкоємці першої черги за законом, діти померлого ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , прийняли спадщину.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (стаття 1218 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що передбачено ст. 1261 ЦК України.

Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Факт того, що ОСОБА_4 був особою з інвалідністю другої групи, не підтверджує перебування спадкодавця у безпорадному стані та потребування допомоги.

Позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів щодо безпорадного стану ОСОБА_4 , його потреби в отриманні допомоги від саме від дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та їх ухиленні від надання допомоги спадкодавцю, що відповідно до приписів частини п`ятої статті 1224 ЦК України можуть бути підставою для усунення від права на спадкування.

Судом встановлено, що з 1984 року позивач ОСОБА_1 з 1984 року проживала спільно з співмешканцем ОСОБА_4 в однокімнатній квартирі АДРЕСА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлий був інвалідом ІІ групи по зору, поховання його здійснила позивач, що підтверджується даними довідки №370, виданої 05.10.2020 року ПП УК «Житлофонд», даними довідки №906 від 31.07.2000 року та договору-замовлення на організацію та проведення поховання №174 від 07.04.2020 року, укладеного між замовником ОСОБА_5 (сином позивача). та КП «Шепетівське ремонтно-експлуатаційне підприємством Шепетівської міської ради» про організацію та поховання померлої ОСОБА_4 07.04.2020 року, загальна вартість виконаних робіт склала 1273 грн 20 коп.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13 липня 2000 року вищезазначена квартира належить ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних частинах.

Як вбачається з посвідчення № НОМЕР_2 від 06.11.1985 року ОСОБА_4 являвся інвалідом ІІ групи по зору довічно.

Крім того, згідно висновку ЛКК №325 від 06 квітня 2016 року померлий ОСОБА_4 , інвалід ІІ групи довічно, хворіє «Двобічна плоска ступня, атеросклероз нижніх кінцівок ІІ-ІІІ ступеню, потребує забезпечення ортопедичним взуттям».

Свідки з боку відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , суду пояснили, що дійсно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали в одній квартирі, останній являвся пенсіонером, отримував пенсію, тривалий час на ринку продавав носки, в останній час займався збиранням пляшок, які продавав на ринку, до самої смерті його бачили на вулицях міста, на ринку. ОСОБА_4 ніколи не перебував у безпорадному стані, не потребував стороннього догляду, до дітей за матеріальною допомогою не звертався, знають, що у померлого кошти на проживання були, він допомагав матеріально для церкви і на її будівництво передав 40 тис. гривень. Про смерть ОСОБА_4 вони дізналися після його поховання.

Вищевказані обставини не вказують на те, що ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані та не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував допомоги та піклування саме від відповідачів, а останні свідомо ухилялись від надання такої допомоги.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц.

Таким чином відсутні підстави, передбачені ч.5 ст.1224 ЦК України, для усунення відповідачів від спадкування.

Свідки з боку позивача ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили, що ОСОБА_1 проживали та померлий ОСОБА_4 , в одній квартирі проживали як чоловік та дружина, ОСОБА_4 являвся інвалідом по зору, погано бачив, знають, що діти його не навідували не допомагали матеріально, пенсія у нього була невелика, по господарству їм допомагали син, внук та племінниця позивача, оскільки ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_4 потребували такої допомоги.

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_12 пояснив, що добре знає позивача та померлого ОСОБА_4 , знає що вони проживали як чоловік та дружина, померлий останнім часом був у пригніченому стані, діти до нього не приходили, з ним не спілкувались, нічим не допомагали.

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_5 , пояснив, що являється сином позивача, стверджує, що його мати та ОСОБА_4 прожили однією сім`єю 36 років, ІНФОРМАЦІЯ_2 останній помер, похоронами займався він особисто. Знав, що у померлого є діти, але їх ніколи не бачив, вони з ним не спілкувалися. Останні два роки ОСОБА_4 хворів, потребував постійного догляду, мати також хворіє, і тільки він їм допомагав.

Показання свідків з боку позивача та інші матеріали справи не містять доказів того, що померлий ОСОБА_4 тривалий час перебував у безпорадному стані та ухилення відповідачів від надання допомоги своєму батькові, так як не встановлена їх винна поведінка, яка б свідчила про відмову від надання такої допомоги.

Аналізуючи викладене, позивачем не доведено належними і допустимими доказами обставини, на які вона посилається на обґрунтування своїх вимог.

Щодо позовної вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, суд знаходить відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

З роз`яснень, даних у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага судів на те, що в судовому порядку встановлюються факти, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Позивач звернулась до суду з даним позовом з метою оформити спадщину на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_4 , як спадкоємець четвертої черги.

Однак, до Шепетівської міської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини вчасно звернулися і діти померлого - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які є спадкоємцями першої черги за законом.

Таким чином встановлення заявленого позивачем юридичного факту не породжує юридичних наслідків для останньої, не тягне за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин.

В зв`язку з наведеним у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 в період з 1984 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 та усунення від права на спадкування за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення Хмельницький апеляційний суд через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 01 квітня 2021 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий 06.07.2000 року Шепетівським МРВ УМВС України у Хмельницькій області.

Відповідач 1: ОСОБА_3 , адреса: с.Мокіївці, Шепетівського району Хмельницької області, паспорт серія НОМЕР_4 , виданий 11.03.1998 року Шепетівським МВ УМВС України у Хмельницькій області.

Відповідач 2: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , паспорт серія НОМЕР_5 виданий 11.12.1998 року Шепетівським МВ УМВС України у Хмельницькій області.

Суддя Н.В.Мазур