Ухвала

31 березня 2021 року

м. Київ

справа № 569/15105/19

провадження № 61-11124св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Обслуговуючий кооператив Житлово-будівельний кооператив «Набережний квартал - 3»,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЛІБ-ПРОМ»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2020 року у складі судді Галінської В. В. та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2020 року у складі колегії суддів: Гордійчук С. О., Боймиструка С. В., Шимківа С. С.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Набережний квартал - 3»

(далі - ОК ЖБК «Набережний квартал - 3»), третя особа - Товариство

з обмеженою відповідальністю «ХЛІБ-ПРОМ» (далі - ТОВ «ХЛІБ-ПРОМ») про визнання недійсними несправедливих пунктів договору та стягнення пені.

Позов мотивовано тим, що 28 вересня 2016 р. між нею та ОК ЖБК «Набережний квартал - 3» укладено договір за № 6/42 про сплату пайових внесків в ЖБК. На виконання умов вказаної угоди вона сплатила пайовий внесок у розмірі 529 501,50 грн. ОК ЖБК «Набережний квартал - 3» зобов`язувався побудувати та здати в експлуатацію будинок за адресою АДРЕСА_1 , передати у власність позивача не пізніше 15 календарних днів з моменту введення об`єкта будівництва в експлуатацію, оформлення всіх необхідних документів за актом приймання-передачі об`єкт нерухомості (квартиру площею 50,67 кв.м) та всі необхідні документи.

Однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором № 6/42, не забезпечив здачу вчасно об`єкту будівництва в експлуатацію у строки передбачені договором, чим порушив підпункти 4.2.1, 4.2.6 договору, тривалий час не інформував її про введення об`єкту будівництва в експлуатацію, чим порушив підпункт 4.2.3. За порушення терміну введення в експлуатацію будинку АДРЕСА_1 , відповідач має сплатити пеню за 159 днів затримки введення об`єкту в експлуатацію в сумі 2 525 722,16 грн, за несвоєчасність повідомлення про введення об`єкту в експлуатацію пеню

в розмірі 5 765 191,43 грн.

Зазначає, що оскільки пункт 6.3. договору суперечить частині п`ятій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», тому згідно з пунктом 1 частини першої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України такий пункт договору підлягає визнанню недійсним.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд:

- визнати недійсними пункт 6.3. договору № 6/42 про сплату пайових внесків

в ЖБК «Набережний квартал-3» від 28 вересня 2016 року укладений між нею та ЖБК «Набережний квартал-3»;

- стягнути з ЖБК «Набережний квартал-3» на її користь пеню у розмірі

2 525 722,16 грн за порушення строків введення об`єкту в експлуатацію будинку АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ЖБК «Набережний квартал-3» на її користь пеню за порушення підпункту 4.2.2. договору № 6/42 від 28 вересня 2016 року про сплату пайових внесків у розмірі 5 765 191,43 грн;

- стягнути з ЖБК «Набережний квартал-3» на її користь витрати на правничу допомогу розмірі 15 000,00 грн.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого

2020 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що позовні вимоги щодо визнання недійсним пункту 6.3 договору № 6/42 не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених як ЦК України, так і Законом України «Про захист прав споживачів», а стягнення пені з відповідача не доведено належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд також вказав, що отримання позивачем квартири не

є наслідком укладення чи виконання та сплати ним на виконання укладеного

з ним як зі споживачем договору про реалізацію йому продукції (товарів, робіт, послуг), а є наслідком відносин його асоційованого членства в кооперативі. Наведене узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 466/7136/15-ц.

Аргументи учасників справи

29 липня 2020 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог

в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Суди зробили неправильний висновок про те, що цей закон не поширюється на спірні правовідносини, який суперечить правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 361/5893/16-ц.

Зазначає, що пункт 6.3 договору № 6/42 порівняно з пунктом 6.2

є несправедливим, оскільки суперечить принципам розумності та добросовісності, як наслідок створює суттєвий дисбаланс договірних прав та обов`язків.

Крім того, висновки судів щодо обов`язку саме позивача, а не відповідача з`ясувати інформацію про введення об`єкта будівництва в експлуатацію,

є необґрунтовані, оскільки обов`язок повідомити позивача про готовність до експлуатації передбачена підпунктом 4.2.2 договору.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.

В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд першої та апеляційної інстанції в оскаржених судових рішеннях застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений

у постановах Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі

№ 363/5893/16-ц та від 25 липня 2019 року у справі № 161/626/17).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті

1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 361/5893/16-ц (провадження № 61-30809св18) вказано, що «враховуючи те, що предметом договору про пайову участь у кооперативі є придбання асоційованим членом кооперативу квартири для особистих потреб за рахунок пайового внеску, колегія суддів погоджується із висновками судів про те, що позивач є споживачем

у розумінні статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився

й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що чинним законодавством не передбачено укладення з кооперативом договору міни паю на квартиру

з вартість якої оплачена членом/асоційованим членом кооперативу, метою набуття права власності, а тому пункт 6.1.3 договору про пайову участь

у кооперативі суперечить положенням частини п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки встановлює жорсткі обов`язки споживача щодо укладення договору міни паю, чим порушує права позивача».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2019 року у справі № 161/626/17 (провадження № 61-31017св18) вказано, що «у відносинах за участі споживача суд зобов`язаний тлумачити усі сумніви на користь цього учасника як слабшої сторони у таких правовідносинах».

Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

05 листопада 2015 року між ТОВ «ХЛІБ-ПРОМ» та ЖБК «Набережний квартал-3» укладено договір забудови земельної ділянки №05/11, предметом якого

є діяльність зі створення об`єкту будівництва за рахунок фінансування членів ЖБК «Набережний квартал-3» з метою отримання у власність об`єкту будівництва членами кооперативу та товариства у тих обсягах квадратних метрів, що визначені у даному договорі.

Будівництво об`єкту в цілому має бути завершено у четвертому кварталі

2016 року (пункт 5.3.).

Договір про сплату пайових внесків у ЖБК «Набережний квартал-3» № 6/42 від 28 вересня 2016 року укладений між ЖБК «Набережний квартал-3» та асоційованим членом кооперативу ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 1.1 цього договору, ЖБК зобов`язувався організувати будівництво об`єкта «реконструкція незавершеного будівництва офісних приміщень під багатоповерховий житловий будинок АДРЕСА_1 за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати учаснику приміщення в об`єкті будівництва, обумовлене цим договором та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язується сплатити до ЖБК внески у розмірах та в порядку, встановлених цим договором та додатками до нього, та має право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого цим договором для учасника.

За умовами пункту 1.2 договору цей договір вважається заявою учасника про вступ до асоційованих членів ЖБК. Після зарахування вступного та цільового внеску на рахунок ЖБК даний договір вважається рішенням голови ЖБК про прийняття учасника до асоційованих членів ЖБК.

У додатку № 1 до договору № 6/42 визначено, що учасник сплачує пайовий внесок на розрахунковий рахунок ЖБК не пізніше 07 жовтня 2016 у сумі 529 501,50 грн.

Відповідно до пункту 6.1 договору № 6/42 за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства. За порушення термінів сплати пайових внесків, встановлених додатком №1 до цього договору, учасник сплачує пеню

в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення (пункт 6.2).

Згідно з пунктом 6.3 цього договору, у випадку порушення ЖБК терміну здачі об`єкта будівництва в експлуатацію визначеного пункту 4.2.1. договору на понад один календарний місяць ЖБК сплачує учаснику штраф в розмірі 500,00 грн за кожен повний календарний місяць прострочення.

Позивачем на виконання умов договору № 6/42 сплачено ЖБК 529 501,50 грн,

в тому числі вступний внесок (3%) в розмірі 15 885,04 грн, цільовий внесок (2%)

в розмірі 10 590,03 грн та пай в розмірі 503 026,43 грн, що підтверджується квитанцією № 1821/з від 06 жовтня 2016 року.

17 квітня 2019 року позивач звернулася до відповідача із листом про надання інформації, що стосується питань будівництва об`єкта нерухомості.

19 квітня 2019 року відповідачем надіслано повідомлення, в якому зазначено, що після задачі в експлуатацію об`єкта будівництва «реконструкція незавершеного будівництва офісних приміщень під багатоповерховий житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 09 червня 2017 року, № РВ 25, проведено технічну інвентаризацію кв. НОМЕР_1 , що знаходиться в цьому об`єкті. За результатами технічної інвентаризації визначено фактичну площу квартири НОМЕР_1 таким чином: загальна площа 52,8 кв. м, житлова - 20,2 кв. м., квартира складається із 1 кімнати розташовується на 1 поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 . У зв`язку із збільшенням площі квартири на 2,13 кв. м, просили сплатити на розрахунковий рахунок ЖБК пайовий внесок

в розмірі 22 258,50 грн протягом 15 календарних днів з моменту отримання цього повідомлення.

02 травня 2019 року позивачем сплачено суму 22 258,50 грн.

07 травня 2019 року між ЖБК «Набережний квартал» та ОСОБА_1 підписано акт приймання-передачі об`єкта нерухомості, а отже термін 15 календарних днів, що передбачений пунктом 4.2.2 договору № 6/42 виконаний та дотриманий відповідачем.

Разом із підписанням акта приймання-передачі об`єкта нерухомості ОСОБА_1 отримала необхідні документи для державної реєстрації право власності на об`єкт нерухомості - довідку асоційованого члена та про повну оплату пайового внеску № 6/42, витяг з наказу № 20/06 від 20 червня 2017 року «Про затвердження списку асоційованих членів ЖБК «Набережний квартал», завірену копію наказу № 208 про присвоєння поштової адреси від 12 травня 2016 року, завірену копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний № 43324415 від

04 вересня 2015 року, завірену копію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 09 червня 2017 року,

№ РВ 25, завірену копію договору про забудову земельної ділянки

№ 05/11 від 05 листопада 2015 року.

Відповідно до статуту ЖБК «Набережний квартал-3» кооператив створений для задоволення житлових, економічних та соціальних потреб для членів та асоційованих членів кооперативу на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, трудової участі та майна, поділу між ними ризиків, витрат від діяльності кооперативу, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю та є неприбутковою організацією.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

У статті 10 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних

з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У частині п`ятій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку

в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Аналіз вказаних норм свідчить, що не є споживачем особа, яка оплачує пай на виконання договору про сплату пайових внесків та статуту кооперативу. Договір про сплату пайових внесків не є договором про надання послуг чи підряду.

Суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові зробив висновок, що спірні правовідносини сторін не є наслідком укладення чи виконання договору про реалізацію споживачу продукції (товарів, робіт, послуг), а є наслідком відносин його асоційованого членства в кооперативі.

При цьому суд послався на висновок щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду від

14 листопада 2018 року у справі № 466/7136/15-ц (провадження

№ 61-22020св18), згідно з яким «частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»передбачає відповідальність виконавця у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Таким чином за приписами цього закону статус споживача набуває особа, яка замовляє певний товар, роботу чи послугу у виробника чи продавця. Підставою для виникнення відносин між споживачем та продавцем є відповідний договір. Натомість у випадку, якщо певні матеріальні блага особа отримує не у зв`язку із укладеним договором, а з інших підстав, в тому числі у зв`язку із членством особи в кооперативі, а оплата, яку ця особа проводить не є платою за товари та послуги, а є паєм (членським внеском такої особи), який сплачується саме

у зв`язку із відносинами членства - то така особа не виступає в якості споживача в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, отримання позивачем квартири не є наслідком укладення чи виконання та сплати ним на виконання укладеного з ним як зі споживачем договору про реалізацію йому продукції (товарів, робіт, послуг), а є наслідком відносин його асоційованого членства в кооперативі».

Колегія суддів вважає, що за встановлених обставин суди зробили правильний висновок про неможливість застосування положень частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» до спірних правовідносин оскільки сплачені ОСОБА_1 кошти є пайовим внеском, який сплачений членом кооперативу на виконання його обов`язків, передбачених статутом кооперативу, а не платою за отримані послуги чи товар. Закон України «Про захист прав споживачів» поширюється на договори підряду та договори про надання послуг, і не поширюється на договори про пайову участь між будівельним кооперативом і його членами.

Проте у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 361/5893/16-ц (провадження № 61-30809св18), на яку міститься посилання у касаційній скарзі, зроблений протилежний висновок, що та вказано, що «за змістом статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Враховуючи те, що предметом договору про пайову участь у кооперативі є придбання асоційованим членом кооперативу квартири для особистих потреб за рахунок пайового внеску, колегія суддів погоджується із висновками судів про те, що позивач

є споживачем у розумінні статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», що спростовує доводи касаційної скарги в цій частині. Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної Асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, передбачається, що надання товарів чи послуг не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача. Згідно із частиною п`ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Пункт 3 частини третьої цієї статті несправедливою умовою договору визнає, зокрема, встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. За змістом оспорюваного пункту договору про пайову участь у кооперативі асоційований член зобов`язаний укласти договір міни паю на квартиру, у випадку порушення цієї умови він втрачає право участі

в кооперативі і втрачає право на закріплену ним квартиру, а кооператив має право відчужити цю квартиру з поверненням асоційованому члену внесених коштів. Разом з тим, такі наслідки неукладення договору міни паю обумовлені власним розсудом виконавця, оскільки відповідно до статті 13 Закону України «Про кооперацію» (тут і далі у редакції, чинній на момент сплати позивачем пайового внеску у повному обсязі) членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу-фізичної особи; ліквідації члена кооперативу-юридичної особи; припинення діяльності кооперативу. Тобто, Закон України, що визначає правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні, не встановлює такої підстави припинення членства в кооперативі, як неукладення договору міни паю на квартиру після повної оплати її вартості. Згідно із статтею 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу -

і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає

з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Таким чином, право власності члена кооперативу на квартиру обумовлюється лише сплатою пайового внеску у розмірі її вартості та не пов`язується із укладенням додаткових угод (міни паю на квартиру) із можливістю втрати права на оплачену квартиру у випадку неукладення такого договору. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що чинним законодавством не передбачено укладення з кооперативом договору міни паю на квартиру з вартість якої оплачена членом/асоційованим членом кооперативу, метою набуття права власності, а тому пункт 6.1.3 договору про пайову участь

у кооперативі суперечить положенням частини п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки встановлює жорсткі обов`язки споживача щодо укладення договору міни паю, чим порушує права позивача».

Тому колегія суддів вважає необхідним передати справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду для відступу від висновків щодо застосування статті 1, частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 361/5893/16-ц (провадження № 61-30809св18), та вказати, щоне є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» особа, яка оплачує пай (член кооперативу, асоційований член кооперативу) на виконання договору про сплату пайових внесків та статуту кооперативу. Договір про сплату пайових внесків не є договором про надання послуг чи підряду.

Керуючись статтями 260, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати справу № 569/15105/19 на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов