Провадження № 2/742/260/21
Єдиний унікальний № 742/3242/20
РІШЕННЯ
31 березня 2021 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді - Бездідька В.М., при секретарі Голушко А.С., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в м. Прилуки цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,-
Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, посилаючись на те, що він є власником 1/2 частки житлового будинку загальною площею 54,2 кв. м., який розташований в АДРЕСА_1 . Впродовж тривалого часу позивач позбавлений доступу до будинку та не має можливості вільно користуватися, розпоряджатися належним йому майном, у зв`язку з чим звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні будинком. 1/4 частка будинку належить ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ), яка є племінницею позивача і постійно проживає у спірному будинку. Таким чином будинок належить позивачеві, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на праві спільної частко власності без виділення часток в натурі. Наразі в будинку проживає тільки ОСОБА_4 із своєю родиною, і саме ОСОБА_7 чинить перешкоди у користуванні нерухомим майном.
01.12.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.
22.01.2021 представником відповідача, через канцелярію суду, надано відзив на позовну заяву, в якій просила в позові відмовити, оскільки відповідачка намагалася в мирному порядку встановити з позивачем порядок користування будинком, але між ними виникли непорозуміння, тому згоди не досягнуто.
22.01.2021 представником відповідача через канцелярію суду подано зустрічну позовну заяву про визначення порядку володіння та користування житловим будинком і стягнення витрат на утримання будинку.
31.03.2021 в судовому засіданні ухвалою суду відмовлено в прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 .
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні визнала факт не допуску до нерухомого майна та вчинення перешкод у користуванні будинком, проти позову заперечувала.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 є власником 1/2 частку будинку, що підтверджується: дублікатом Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.05.1982 р., Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07.05.2001 року. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №223725483 від 12.09.2020 року, 1/4 частка будинку належить ОСОБА_6 . 1/4 частка будинку належить ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ). Таким чином будинок належить ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на праві спільної частко власності без виділення часток в натурі.
Як встановлено з відзиву на позовну заяву та пояснень представника відповідача в судовому засіданні, наразі в будинку проживає тільки ОСОБА_4 із своєю родиною. Останнім часом відповідачка не допускає позивача до будинку, перешкоджає йому у користуванні будинком, Ѕ частка якого є його власністю.
Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною 4 цієї статті встановлено принцип непорушності приватної власності.
Положеннями ст.ст.317,319 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 358 ЦК України визначений порядок здійснення права спільної часткової власності. Так, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Стаття 383 ЦК України визначає право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод(1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
В разі відсутності волі співвласника домовитися про порядок володіння та користування майном, таке спільне користування унеможливлюється, що завдає шкоди іншим співвласникам та порушує їх право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, яке закріплене ст. 317 ЦК України.
Пунктами 33, 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до змісту положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Зі встановлених судом обставин випливає, що позивач позбавлений можливості користуватися своєю власністю, отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.
При зверненні до суду з позовом позивач звільнений від сплати судового збору, за таких обставин судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідач при подачі зустрічного позову сплати судовий збір, який підлягає поверненню.
Керуючись ст.ст. 12,13,77,79, 81,263,264,27,354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права володіння та користування Ѕ частки будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , шляхом вселення до будинку ОСОБА_1 та зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні зазначеним будинком, надати ОСОБА_1 ключі від будинку, який розташований в АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Повернути ОСОБА_4 , судовий збір сплачений при подачі зустрічної позовної заяви у розмірі 908,00 грн. відповідно до квитанції №П1271133 від 13.01.2021 року.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст виготовлено 05.04.2021.

Суддя В.М. Бездідько