Справа № 697/259/21
Провадження № 2/697/290/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Сивухіна Г.С.

за участю секретаря Десятник О.А.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняу відкритому судовому засіданні в місті Каневі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свій позов обґрунтовує тим, що йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.04.2009 належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Відповідач зареєстрована у даному житловому будинку, але не проживає у ньому з січня 2020 року. У добровільному порядку відповідач не знялася з реєстраційного обліку, а сам факт реєстрації останньої у будинку перешкоджає позивачеві в повній мірі реалізувати його право на володіння та вільне розпорядження, користування майном.

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 , та встановити порядок виконання судового рішення.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, не заперечувала факт її не проживання у житловому будинку АДРЕСА_1 та належить позивачеві понад рік, починаючи з січня 2020 року. Вважає, що перебуваючи у шлюбі з сином позивача, вона вкладала кошти у цей житловий будинок, а тому має право залишатися зареєстрованому у ньому.

Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.04.2009 (а.с.10).

З довідки про склад сім`ї №302 від 29.01.2021 вбачається, що в житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані особи, зокрема, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також підтверджується будинковою книгою (а.с.6-9).

З акту фактичного проживання осіб від 03.02.2021, вбачається, що за адресою по АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 , але фактично не проживає з 14 січня 2020 по даний час (а.с.15).

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Як зазначено у ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником жила або законом.

Водночас, за змістом ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У судовому засіданні достовірно встановлено та не заперечувалося відповідачем ОСОБА_2 , що вона не проживає у будинку АДРЕСА_1 , починаючи з січня 2020 року, жодних угод між сторонами щодо порядку користування спірним житлом укладено не було.

Таким чином, в силу положень частини другої статті 64 ЖК УРСР, ч.4 ст. 156 ЖК УРСР, відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї власника житлового будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 , оскільки не проживала разом із ним у цьому житловому будинку, не вела спільного господарства.

Отже, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що цивільні права позивача порушуються відповідачем, тобто останньою створені власнику нерухомого майна перешкоди у здійсненні права власності майном, а тому права ОСОБА_1 підлягають захисту відповідно до ст. 391 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений ВС у постанові №502/922/18 від 10.02.2021.

Такий висновок суду узгоджується також із висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Так, зазначено, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, пред`явивши одну з вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Слід зазначити, що відповідачем не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заперечень проти позову.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставинах суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач договору найму жилого приміщення в даному будинку не заключала та відсутня за місцем свого колишнього проживання більше одного року, тому вона згідно ст. 391 ЦК України має бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 267 ЦПК України встановити порядок виконання цього рішення суду, зокрема, вказавши що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем мешкання.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Встановити порядок виконання рішення суду, яким зазначити, що воно є підставою для реєстраційного відділу виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , як таку, що втратила право користування цим жилим приміщенням, без надання паспорта.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 02 квітня 2021 року.

Суддя Г . С . Сивухін