Справа №222/1632/20
Провадження № 2-о/222/7/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі: головуючого судді

Вайновської О.Є., секретаря судового засідання Гранкіної О. В., за участі заявниці ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року,

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2020 року заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, станом на 24.08.1991 року по теперішній час, що надасть можливість отримати паспорт громадянина України. В обґрунтуванні заяви зазначала, що народилась в смт. Верхній Нагольчик міста Антрацит Луганської області, де постійно проживала до 2014 року. Під час переїзду в 2014 році до Нікольського району Донецької області нею були втрачені всі належні їй документи, в тому числі паспорт громадянина України. Звернувшись 22.02.2019 року до Головного Управління ДМС України в Донецькій області з заявою про видачу паспорта громадянина України отримала відмову, оскільки її особу та громадянство України не встановлено, факт документування паспортом громадянина України не підтверджено. Встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року надасть заявниці можливість отримати паспорт громадянина України, що неможливо в інший спосіб.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 07.12.2020 року відкрито провадження у справі окремого провадження, призначено її розгляд, вирішено питання про виклик свідків.

В судовому засіданні заявниця підтримала доводи заяви, пояснила, що нею втрачені всі документи, в тому числи про здобуття освіти та трудову книжку, в шлюбі вона ніколи не перебувала, навіть копії паспорта громадянина України у неї не зберіглося. Родичів, які б залишилися в місті Антрацит, тобто на території непідконтрольній Україні, і мали можливість відшукати хоча б які докази, що вона станом на 1991 рік постійно проживала на території України, - відсутні. Пізніше додала, що в місті Антрацит у неї залишилися дві неповнолітні доньки, в актових записах про народження яких вона значиться матір`ю, а також, що в 2006-2008 роках вона була клієнтом Ощадбанку і цій установі повинні бути документи, що посвідчують її особу. Заявила клопотання про витребування доказів.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви з огляду на її необґрунтованість, оскільки будь-які докази про постійне проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року відсутні.

Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено, перелік справ про встановлення факту, які розглядаються судом, проте, він не є вичерпаним і в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявниця звертається до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, що необхідно їй для набуття громадянства України, оскільки вона не має жодного документу, окрім свідоцтва про народження, який би підтвердив та встановив її особу.

На підтвердження своїх доводів, за заявою заявниці було допитано свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які під час розгляду справи підтвердили, що ОСОБА_1 знають як мешканку селища Верхній Нагольчик міста Антрацит Луганської області, ОСОБА_3 - з 2006-2008 року, ОСОБА_4 - з 2009-2010 років, відповідно.

Факт народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в смт. В. Нагольчик міста Антрацит Луганської області підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Нікольським РВ ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області, актовий запис №30 від 23.10.1987 року, вчинений Виконкомом Верхньонагольчицької селищної ради міста Антрацит Луганської області.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Підстави набуття громадянства України визначені статтею 6 Закону України «Про громадянство України», згідно з якою громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Згідно з пункту 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215/2001, для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного

проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.

В лютому 2019 року Головним управлінням ДМС України в Донецькій області повідомлено ОСОБА_1 про відмову у видачі паспорта громадянина України через відсутність факту документування її паспортом громадянина України та документів, що підтверджують її особу.

Згідно пункту 44 вищевказаного Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення №5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України Про правонаступництво України - паспорта громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України їй попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку.

Враховуючи, що інших доказів, окрім копії свідоцтва по народження та показань свідків, заявниця не надала за їх відсутністю, судом, з метою встановлення факту документування ОСОБА_1 паспортом громадянина України було витребувано докази, а саме відомості з АТ «Державний ощадний банк України», оскільки під час розгляду справи та пояснила, що була його користувачем, та з Нікольського РВ ДРАЦС Східного МУМЮ (м. Харків) витягів з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю яких, як пояснила заявниця, вона є, але діти залишилися разом з батьком в м. Антрацит Луганської області, тобто на території непідконтрольній Україні.

За відомостями, що надійшли на ухвалу суду, в АТ «Державний ощадний банк України» інформація про відкриття рахунків ОСОБА_1 за 2006-2008 роки відсутня. Так само відсутня інформація в Держаному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю яких є ОСОБА_1 ..

Інших доказів, які б свідчили про постійне проживання ОСОБА_1 чи її батьків станом на 24.08.1991 року на території України, або про здобуття освіти станом на цю дату в державному закладі освіти (дошкільної освіти, тощо) України, суду не надано.

За таких обставин, забезпечивши права заявниці на подання доказів, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши надані докази, суд вважає їх недостатніми, в розумінні ст.80 ЦПК України,

для ухвалення рішення про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року, а отже в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року слід відмовити.

Керуючись положеннями ЗУ «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215/2001, ст.ст.4, 76-80, 83, 84, 89, 258-259, 263-265, 268, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду виготовлено 29.03.2021 року.

Суддя О. Є. Вайновська