Справа № 654/4036/20
Провадження №2/654/368/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2021 року м. Гола Пристань
Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:
головуючої судді - Ширінської О.Х.,
за участю секретаря - Синевид І.І.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника третьої особи - Тараненка С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Гола Пристань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Голопристанська міська рада Херсонської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначив, що має у власності житловий будинок АДРЕСА_1 . На даний час у належному йому домоволодінні разом із ним зареєстрований його син - ОСОБА_2 . Проте, відповідач з жовтня 2019 року в зазначеному будинку не проживає та будь-яких витрат по його утриманню не несе. В зв`язку з цим, просив усунути перешкоди у користуванні належною йому власністю, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.
Представник третьої особи Голопристанської міської ради Херсонської області Тараненко С.М. у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, відзиву не надіслав, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.
Оскільки наявна сукупність умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд зі згоди позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Правовідносини сторін, щодо володіння будинком регулюються Житловим Кодексом України та Цивільним кодексом України.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 12.07.1989 року, зареєстрованого в реєстрі за № І-І398, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
07 серпня 1989 року право власності на домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_1 у Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 7 за реєстровим № 1815.
Частиною 4 ст. 9 ЖК України, передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України)
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, та ст. 150 Житлового Кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право на захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а саме, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього.
Згідно довідки № 3347/14-08 від 03.11.2020 року, виданої виконавчим комітетом Голопристанської міської ради Херсонської області про склад осіб, зареєстрований у житловому приміщенні, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Крім того, на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надано суду та досліджено в судовому засіданні довідку голови Голопристанської міської ради від 25.03.2021 року № 02-49/К-76, з якої вбачається, що за інформацією інспектора відділу житлово-комунального господарства, охорони навколишнього природного середовища та правопорядку виконавчого комітету міської ради Трайди М.І. та сусідів ОСОБА_1 - його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично не проживає за вказаною адресою з січня 2020 р.
Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 405 ЦК України особу може бути визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням лише внаслідок відсутності цієї особи без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.
Відповідно до п.10 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", якщо особа була відсутньою понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилплощу.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням проводиться в судовому порядку.
З огляду на зазначені положення законів, суть спірних правовідносин, мети захисту прав позивача, суд вважає, що право ОСОБА_1 порушене і підлягає захисту у вибраний ним спосіб, а тому, враховуючи добровільну відсутність відповідача за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік, останній втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 229, 258-259, 263-268, 280-289, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 328, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 72, 150 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Голопристанський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: О. Х. Ширінська