Справа № 404/1316/21
Номер провадження 2-з/404/23/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря - Добровольської Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №404/1316/21, провадження 2/404/433/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними.

Разом з цим, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, якою просить накласти арешт на Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування №871 від 18.10.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. і зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під №33782738; на Ѕ частину земельної ділянки під кадастровим номером :46:380:0011 по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування №872 від 18.10.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. і зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під №101.

В обґрунтування заяви зазначено, що 23.09.2019 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір позики коштів у вигляді розписки на суму 7000 доларів США зі строком повернення до 23.02.2020 року. До розписки від 23.09.2019 року, в якості забезпечення боргу, ОСОБА_2 надав йому оригінали наступних документів: оригінал свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями по АДРЕСА_1 , відповідно до якого він є власником 1/2 частини вказаного майна; оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку під кадастровим номером :46:380:0011, площею 738,05 кв. м. розташованої по АДРЕСА_1 , відповідно до якого він є власником 1/2 частини цієї земельної ділянки. До теперішнього часу ОСОБА_2 із позивачем за борговою розпискою від 23.09.2019 року не розрахувався, в зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду щодо стягнення з нього коштів в сумі 7000 доларів США. В свою чергу, ОСОБА_2 менш ніж через місяць після отримання в нього у борг 7000 доларів США перестав бути власником 1/2 частини житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями по АДРЕСА_1 та 1/2 частини земельної ділянки, під кадастровим номером :46:380:0011, площею 738,05 кв. м. розташованої по АДРЕСА_1 , документи на право власності на які надавав в якості забезпечення боргу, переоформивши вказані об`єкти нерухомого майна на свою дружину ОСОБА_3 за договорами дарування.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, які позивач усунув та надав позовну заяву в новій редакції про визнання недійсним договору дарування № 871 від 18.10.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. і зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 33782738, відповідно до якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 1/2 частину житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями по АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору дарування № 872 від 18.10.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. і зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 101, відповідно до якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 1/2 частину земельної ділянки під кадастровим номером :46:380:0011 по АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

У відповідності до положень частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Згідно зазначених норм закону завданням забезпечення позову є застосування судом, в провадженні якого перебуває справа, заходів щодо захисту матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання у майбутньому прийнятого судового рішення за її позовом.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі вжиття таких заходів без наміру власника відчужити майно та заборона його відчуження жодним чином не впливає на правовий статус прав і законних інтересів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Види забезпечення позову перелічені в ч. 1 ст. 150 ЦПКУкраїни.

Закон не містить вказівки на те, які конкретно види забезпечення позову і за якою позовною вимогою можуть застосовуватись, не вказані пріоритетні заходи забезпечення позову. Саме тому суд повинен керуватись конкретними обставинами справи, враховуючи також і обґрунтування своєї заяви ініціатором забезпечення позову. Вони повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, так як позивач належним чином не обґрунтував доцільність забезпечення даного позову та не надав відповідних доказів такої необхідності, зокрема, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 , як власник нерухомого майна має право здійснювати будь-які дії щодо розпорядження та користування майном, яке їй належить.

Тому, позивачем необґрунтовано та не доведено наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо забезпечення позову є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 149-153,353ЦПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №404/1316/21, провадження 2/404/433/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Повний текст судового рішення складено 01.04.2021 року.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В.Мохонько