ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/492/21 Справа № 213/1309/20 Головуючий у першій інстанції: Князєва Н. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 18 квітня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 57605,48 грн строком на 36 місяців, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит та виконати свої зобов`язання за договором у повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у встановлені строки не виконав, чим порушив умови договору. 26 червня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення прав вимоги №20190626, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ" право вимоги до відповідача за кредитним договором № від 18 квітня 2017 року на загальну суму 102567,54 грн. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, за кредитним договором №, станом на 26.06.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 102567,54 грн., а саме основна сума боргу 46655,61 грн., заборгованість за відсотками 8008,43 грн., сума заборгованості за щомісячними процентами (плата за управління кредитом) 32696,96 грн., пеня 15206,54 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість в загальному розмірі 102567,54 грн. та судові витрати.

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № від 18 квітня 2017 року в сумі 102567,54 грн., з яких основна сума боргу 46655,61 грн., заборгованість за відсотками 8008,43 грн., сума заборгованості за щомісячними процентами (плата за управління кредитом) 32696,96 грн., пеня 15206,54 грн., а також судовий збір у сумі 2102,54 грн., а всього 104669,54 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке долучене до матеріалів справи. У зв`язку з відсутністю відповідача за відомою суду адресою, яку ним зазначено в апеляційній скарзі, що підтверджується довідкою Укрпошти на поштовому конверті, сповіщення ОСОБА_1 здійснено шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади. Заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 26.01.2021 року про відкладення розгляду справи є необґрунтованою, оскільки заявником не наведено підстав неможливості прибуття в судове засідання з м. Кривого Рогу, яке знаходиться в межах однієї Дніпропетровської області.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними в справі доказами, що 18 квітня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 (позичальинк) укладено кредитний договір №, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 57605,48 грн строком на 36 місяців початковою процентною ставкою 2,00% від суми кредиту (981,49 грн.), щомісячним нарахуванням процентів у розмірі 3,19% від суми кредиту, річною процентною ставкою 11,99% від суми боргу за договором та встановленою пенею у розмірі 0,3% за кожен день від загальної суми прострочення (а.с. 5).

У заяві на отримання кредиту ОСОБА_1 доручив ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» перерахувати за рахунок отримуваного кредиту, такі суми грошових коштів: 10074,63 грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на погашення поточної заборгованості за кредитом; 39000,00 грн. на користь отримувач АТ ТАСкомбанк переказ до запитання на користь ОСОБА_1 надання кредиту згідно кредитного договору № від 18.04.2017 року; 1850,00 грн. на користь ПАТ Страхова компанія ТАС як страховий платіж; 5199,36 грн. на користь ПАТ Страхова компанія ТАС оплата страхового платежу за договором страхування ; 500,00 грн. на користь ТОВ МайСейфеті оплата за пакет послуг охоронець кредит маркет 36.

Між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 також погоджено Графік платежів, відповідно до якого погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами (а.с. 6).

Згідно копії платіжного доручення №115723540 від 18.04.2017 року, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» перерахувало на рахунок, відкритий в АТ ТАСкомбанк 39000,00 грн. з призначенням платежу переказ до запитання на користь ОСОБА_1 надання кредиту згідно кредитного договору № від 18.04.2017 року (а.с. 7).

26 червня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №20190626, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ" право вимоги до відповідача за кредитним договором № від 18 квітня 2017 року на загальну суму 102567,54 грн., що підтверджується копією вказаного договору, а також витягом з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №20190626 від 26.06.2019 року (а.с. 19-21, 22).

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» направило на адресу відповідача лист №003416262 від 09.07.2019 року, в якому повідомило про відступлення прав вимоги за кредитним договором № від 18 квітня 2017 року до позивача, зазначивши також про наявний розмір заборгованості, вимогу про її погашення та зміну реквізитів для здійснення оплати (а.с. 17).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, за кредитним договором №, станом на 26.06.2019 року утворилась заборгованість.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення відповідачем кредитного договору № від 18.04.2017 року та отримання за ним грошових коштів; враховуючи відступлення 26 червня 2019 року права вимоги за даним кредитним договором до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором про відступлення права вимоги №20190626, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № від 18.04.2017 року заборгованості по тілу кредиту в сумі 46655,61 грн. та процентів в розмірі 8008,43 грн.

Зазначена вище заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачем (а.с. 16).

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Кредитний договір № від 18 квітня 2017 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 , є споживчим кредитом, тому на нього розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно абзацу 2 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору (18.04.2017 року), встановлено, зокрема, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, які діяли на час укладення вищевказаного договору від 22.03.2017 року, відділення банків не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Частиною 1 статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (ч. 5 ст. 216 ЦК України).

Як зазначалось раніше, кредитним договором від 18 квітня 2017 року № встановлено, зокрема, щомісячне нарахування процентів у розмірі 3,19% від суми кредиту, що згідно Графіку платежів становить фіксовану суму 1837,62 грн., яка підлягає сплаті щомісяця з червня 2017 року по квітень 2020 року включно (а.с. 5, 6).

Відповідно до розрахунку заборгованості, вказана вище сума в розмірі 1837,62 грн., що нараховується щомісячно, є щомісячними процентами (платою за управління кредитом) (а.с. 16).

Отже, відповідно до приписів статті 215 ЦК та статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, зазначений вище пункт правочину щодо встановлення щомісячної комісії в розмірі 3,19% від суми кредиту (так звані щомісячні проценти) є нікчемним в силу закону з моменту його укладення, а отже такими, що не створює юридичних наслідків для сторін, тому не потребує визнання його недійсним.

Колегія звертає увагу, що в умовах кредитного договору відсутнє будь-яке погодження (обґрунтування) між сторонами сплати комісії кредитору у вигляді плати за управління кредитом.

Таким чином, позовна вимоги про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за щомісячними процентами (плата за управління кредитом) в сумі 32696,96 грн. задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач періодично здійснював погашення кредитної заборгованості, зокрема, 15.05.2017 року 3760,00 грн., 27.06.2017 року 3770,00 грн., 26.07.2017 року 3800,00 грн., 28.08.2017 року 3770,00 грн., 28.09.2017 року 3770,00 грн., 02.11.2017 року 3770,00 грн., 15.12.2017 року 3800,00 грн., 10.01.2018 року 4000,00 грн., що підтверджується графіком руху коштів по кредиту, складеним ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»16.07.2019 року (а.с. 14-15).

З розрахунку заборгованості встановлено, що сплачені відповідачем кошти на погашення кредиту частково були направлені в рахунок сплати вказаної вище комісії (плати за управління кредитом) на загальну суму 14700,96 грн. (а.с. 16).

Виходячи з викладеного, враховуючи, що у кредитному договорі встановлено сплату щомісячної комісії (плата за управління кредитом) в розмірі 3,19% від суми споживчого кредиту, яка передбачена розділом Сукупна вартість кредиту; враховуючи, що банк не зазначив які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу (споживачу); встановивши, що позивачем на користь банку, в порядку виконання умов вказаного вище договору, було сплачено, зокрема, щомісячну комісію, що підтверджується складеним банком розрахунком, згідно якого позивачем у період з травня 2017 року по січень 2018 року сплачено щомісячну комісію у загальному розмірі 14700,96 грн., - колегія приходить до висновку про наявність підстав для відрахування даної суми із заборгованості по пені (15206,54 грн.) та, відповідно, стягнення з відповідача на користь позивача залишку боргу по пені в сумі 505,58 грн. (15206,54 грн. - 14700,96 грн.).

Суд також зауважує, що згідно змісту апеляційної скарги, відповідач визнає підписання ним особисто заяви на отримання кредиту від 18 квітня 2017 року №, графіку платежів та згоду на обробку персональних даних (а.с. 49).

Клопотань про надання доказів чи про витребування відповідних доказів судом учасниками справи не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом судового засідання суду апеляційної інстанції.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, залишивши поза увагою природу нарахування кожної складової заборгованості, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

За положеннями ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (частина 10 ст. 141 ЦПК України).

При поданні позовної заяви ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було сплачено 2102,00 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №2568 від 17.03.2020 року (а.с. 1).

Апелянтом за подання апеляційної скарги сплачено 3153,00 грн. згідно квитанції №20ТТ-Р3НВ-ВСА6-3Р7К від 11.09.2020 року (а.с. 67).

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає сплаті різниця понесених судових витрати у вигляді сплаченого сторонами судового збору в сумі 326,34 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам (2102,00 грн. х 53,79% - задоволена частина позовних вимог) 1130,66 грн. - (3153,00 грн. х 46,21% залишена без задоволення частина позовних вимог) 1457,00 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () за кредитним договором № від 18.04.2017 року заборгованість по тілу кредиту в сумі 46655,61 грн., проценти в розмірі 8008,43 грн. та пеню у сумі 505,58 грн., а всього 55169 (п`ятдесят п`ять тисяч сто шістдесят дев`ять) грн. 62 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 326 (триста двадцять шість) грн. 34 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді