СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8874/20

пр. № 2/759/985/21

23 лютого 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - П`ятничук І.В.,

за участю секретарів - Дроги Т.О., Марус А.О.,

представника позивача - Старча А.В.,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року представник ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги мотивувало тим, що 12.07.2007 ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 0. Відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 14 436,00 доларів США зі сплатою 12.50 % річних.

20 квітня 2012 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 0 від 12.07.2007 року.

Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 12.05.2020 утворилась заборгованість у розмірі 30 433,54 доларів США, що по курсу НБУ становить 816 215,37 грн, з яких: 11 681,15 доларів США, що по курсу НБУ становить 313 283,77 грн заборгованості за тілом кредиту, 6 795,69 доларів США, що по курсу НБУ становить 182 257,69 грн заборгованості по відсоткам, 11 956,70 доларів США, що по курсу НБУ становить 320 673,91 грн заборгованості по нарахованим відсоткам з моменту відступлення прав вимоги.

Внаслідок невиконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення у розмірі 118 907,45 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 03 червня 2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні 02 вересня 2020 року представника позивача зобов`язано надати оригінали договорів факторингу від 20 квітня 2012 року № 05/12 та від 20 травня 2012 року № 05/12-КВ.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Матеріали справи містять заяву представника про слухання справи у його відсутності, вимоги позову підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують.

У судове засідання відповідачі не з`явилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені судом у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 12.07.2007 ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 0. Відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 14 436,00 доларів США зі сплатою 12.50 % річних.

20 квітня 2012 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір Факторингу за № 05/12, відповідно до умов якого банк відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 0 від 12.07.2007.

20 квітня 2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладеного Договір Факторингу за № 05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором до позичальників та/або поручителів в тому числі за Договором кредиту № № 0 від 12.07.2007.

Позивачем надано розрахунок заборгованості 3% річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення у розмірі 118 907,45 грн.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України, в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 вказано, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Водночас, крім позивачем не надано доказів отримання ОСОБА_1 такого повідомлення.

Крім того, Товариством не надано доказів права вимоги, надати які було зобов`язано судом у судовому засіданні 02 вересня 2020 року, а саме, оригінали договорів факторингу від 20 квітня 2012 року № 05/12 та від 20 травня 2012 року № 05/12-КВ

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані його позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення у розмірі 118 907,45 грн. Від якої суми заборгованості розрахований борг у розрахунку не зазначено, як і не вказано відповідно до яких положень кредитного договору чи норм права така пеня нараховується.

Позивач, як правові підстави нарахування пені посилається на ст. 1049 ЦК України.

Разом з тим, дана норма не містять будь - яких положень про нарахування чи стягнення пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами даної норми для стягнення трьох процентів річних має бути визначена прострочена сума та грошове зобов`язання має існувати на час такої вимоги.

Позивач звертаючись до суду з вказаним позовом, не висуває вимог щодо стягнення тіла кредиту та відсотків, крім того позивачем не надано доказів наявності невиконаного зобов`язання та його розмір.

Відсутність грошового зобов`язання унеможливлює застосування до спірних правовідносин статті 625 ЦК України, оскільки дана норма діє лише у разі наявності невиконаного грошового зобов`язання, яке підлягає виконанню.

Судом враховується, що передбачений ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів розповсюджується на сторони лише щодо посилання ними на певні обставини. Закон не покладає на відповідача обов`язку спростування певних тверджень позивача, крім справ щодо визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, до яких ця справа не відноситься. Будь-яких судових рішень на підтвердження обставин, на які посилається позивач, суду не надано. Так само і не надано на оригінали договорів факторингу від 20 квітня 2012 року № 05/12 та від 20 травня 2012 року № 05/12-КВ

У зв`язку з наведеним, суд доходить до висновку про недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподіленню на підставі статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В.П`ятничук