Провадження № 2/359/60/2021
Справа № 359/591/18
Рішення

Іменем України

12 травня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головую чого судді - Муранової-Лесів І.В..

при секретарі - Степаненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до правонаступників-спадкоємців померлої ОСОБА_1 : ОСОБА_2 , неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені та в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_4 ,- про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

24.01.2018 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 14564 гривні 78 копійок за кредитним договором б/н від 11.06.2014, а також судові витрати у розмірі 1762 гривні (а.с.1-3).

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.06.2014 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позивач виконав свої зобов`язання, надав кредит у розмірі, встановленому у договорі та стверджує, що позичальником не виконувалися належним чином зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла станом на 28.12.2017 заборгованість -14564,78 грн., з яких: 4677,12 грн. - тіло кредиту, 3956,46 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 4761,45 грн. - нарахована пеня.

Ухвалою ід 07.02.2018 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого провадження (а.с.36-37).

Ухвалою від 05.04.2018 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.41).

Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №1 від 29 серпня 2018 року ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис про смерть 31 липня 2018 року № 561 (а.с.59-60).

Ухвалою суду від 13.09.2018 було зупинено провадження у справі до залучення у справі правонаступників ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.63).

Ухвалою від 27.01.2020 поновлено провадження у справі та залучено до участі у справі в якості відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 2009 року народження (а.с.73).

09.04.2020 до суду надійшла заява ОСОБА_4 про залучення її до участі у справі в якості законного представника малолітньої ОСОБА_3 (а.с.78).

Ухвалою суду від 05.10.2020 витребувано від Бориспільської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи, що була відкрита після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 (а.с.96-97).

28.10.2020 до суду надійшла уточнена позовна заява АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яка дії в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог ст.ст.1281, 1282 ЦК України, заборгованість у розмірі 21113,87 грн. за кредитним договором б/н від 11.06.2014 (а.с.124-126).

Обґрунтовуючи заяву про зміну розміру позовних вимог, позивач додатково зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник ОСОБА_1 померла, правонаступниками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої є ОСОБА_4 . Станом на дату смерті позичальника заборгованість становила 21113,87 грн, яка складається з: 9256,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3234,00грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, 8623,77грн. - заборгованість по пені.

В призначене судове засідання 12.05.2021 сторони не з`явилися.

Від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» Славіна В.С. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Представником відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 17.12.2020, а також законним представником малолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 12.05.2021 до суду подані заяви про розгляд справи без їх участі, за змістом яких позовні вимоги не визнають та просять відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши подані заяву та матеріали справи, а також матеріалі спадкової справи№302/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 11.06.2014 між Акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.06.2014 року (а.с.7).

Так, за змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.1055ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.06.2014, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою юридичної особи - позивача (а.с.7).

Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.06.2014 ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Дослідженням долученого до позовної заяви Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.9-23), встановлено , що підпис відповідача про ознайомлення на вказаному Витягу відсутній, як і на Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.8).

Згідно з долученими довідками про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача та видані кредитній картки (а.с.151-152) кредитний ліміт 08.11.2016 був збільшений до 7000 грн., після чого був зменшений до 0,00грн. та ОСОБА_1 видавались кредитні картки, в тому числі остання 08.11.2016 зі встановленим терміном дії до травня 2019 року.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 127-133) встановлено, що станом на 02.09.2020 за позичальником ОСОБА_1 рахується заборгованість у сумі 21113 гривень 87 копійок, яка складається з наступного: 9256 гривень 10 копійок -заборгованість за тілом кредиту, 3234 гривні - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит на підставі ст.625 ЦК України, 8623 гривні 77 копійок - заборгованість по пені.

Відомості щодо використання кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 (а.с.145-150).

Встановлено, що позичальник ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис про смерть 31 липня 2018 року № 561, та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.105-на звороті).

Згідно заповіту від 01.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Ткачем Є.В. за реєстровим №1031, ОСОБА_1 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе своє майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не було і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповіла своїм онукам - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в рівних частках кожній (а.с.111).

Згідно з поданими до Бориспільської міської державної нотаріальної контори заявами відповідачі-спадкоємці за заповітом: малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє її мати ОСОБА_4 , а також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_1 (а.с.105,113).

Відомості про видані свідоцтва про право на спадщину, а також про перелік та вартість спадкового майна в матеріалах спадкової справи, а також в наданих суду документах відсутні.

Відповідно до вимог ст. ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вище вказаного Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно ст.1054ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом із цим, суд звертає увагу, що у заяві позичальника від 11.06.2014 (а.с.7) процентна ставка не зазначена, а також відсутня умова про відповідальність боржника у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку (а.с.9-23), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відповідна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року №342/180/17, яка згідно до ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зробила висновок, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. А отже, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Встановлено, що у долучених позивачем Витягах з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт відсутній підпис спадкодавця ОСОБА_1 , як і відсутня дата його підписання самим позивачем.

Крім цього, матеріали справи не містять жодного доказу, що саме долучені до позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» Умови та Тарифи були додатками до підписаної відповідачем заяви від 11.06.2014 року, оскільки в даних документах відсутня дата.

З цих підстав суд не приймає до уваги Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку.

Суд звертає увагу, що позивачем жодним чином не обґрунтовано розмір нарахованої пені, зокрема підстави та формулу її нарахування, а також не зазначено докази, які б доводили, що сторони обумовили у письмовому вигляді можливість настання такої відповідальності за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а посилання на долучені до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки вони не містять підпису відповідача.

Враховуючи вищенаведені висновки суду щодо неможливості застосування до спірних правовідносин положення долучених до позовної заяви Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку (а.с. 9-23) як частини укладеного сторонами договору, суд дійшов висновку, що неможливо погодитись з наданим позивачем розрахунком процентів за порушення відповідачем грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України за ставкою, більшою, ніж визначеною ч.2 ст.625 ЦК України (а.с.131-132).

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, в редакції, чинній на дату смерті ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з ст. 1282 ЦК України, в чинній на 23.07.2018 редакції, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз» яснино, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналіз зазначеного законодавства дає підстави для висновку, що спадкоємці боржника за кредитним зобов`язанням зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у випадку пред`явлення у передбачений законом строк кредитором вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину.

Встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду за життя спадкодавця ОСОБА_1 та після залучення правонаступників - спадкоємців, підтримав збільшені позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором від 11.06.2014 року. Разом із цим доказів того, спадкоємці набули право на конкретну спадщину, а також доказів того, що вартість одержаного у спадщину майна є співмірною із розміром заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідачів, суду надано не було та не зазначено жерел їх здобуття.

За правилами ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч наведеному, представником позивача не надано до суду доказів, на підтвердження того, що після смерті ОСОБА_1 залишилося спадкове майно, не зазначено, яке саме майно одержано відповідачами у спадщину після смерті ОСОБА_1 , не вказано вартість цього майна, що позбавляє суд визначити обсяг відповідальності відповідачів перед позивачем, враховуючи ту обставину, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Вимоги щодо звернення стягнення на спадкове майно позивачем не заявлено.

Отже заявлені вимоги в частині стягнення зазначеної позивачем суми боргу позивачем не обґрунтовані та недоведені, у зв`язку з чим у задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,258,259,263-265,266,273,280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до правонаступників-спадкоємців померлої ОСОБА_1 : ОСОБА_2 , неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені та в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_4 ,- про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів,який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 17.05.2021.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів