490/9462/18 01.04.2021
н/п 2/490/3183/2019
Справа № 490/9462/18
н/п 2/490/3183/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

у складі головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі судових засідань Коптєвій Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Кредитної спілки «Антея» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2018 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Кредитної спілки «Антея» до ОСОБА_1 , в якому позивач просить стягнути з відповідачки на його користь 15 410, 15 грн заборгованості за кредитним договором № 013/КФ-13/021 від 20.02.2013 року.

В обгрунтування позову, позивач вказує на те, що у зв`язку з неналежним виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Антея» в розмірі 9779 грн. 50 коп. Це рішення виконувалося органами державної виконавчої служби.

У період з 23 травня 2014 року до 09 жовтня 2018 року на непогашену вчасно кредитну заборгованість з основного боргу (тіло кредиту) нараховувалися відсотки до повного її погашення. Таким чином, у період з 07 травня 2015 року до 09 жовтня 2017 року, коли відповідачка відмовлялася добровільно виконувати рішення суму, їй було нараховано заборгованість по сплаті відсотків за вищевказаним кредитним договором у сумі 15 410, 15 грн.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по відсотках за кредитним договором №013/КФ-13/024 від 20.02.2013 року в сумі 15410 грн. 10 коп. та судові витрати в розмірі 1762 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.01.2021 року відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

У період з листопада 2018 року по 13.01.2021 року справа перебувала в провадженні іншого складу.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2021 року для розгляду цієї справи визначено головуючого суддю ОСОБА_3 .

Ухвалою від 18.01.2021 року дану справу прийнято до провадження суддею Шолох Л.М. та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання призначене на 01.04.2021 року з`явилася відповідачка. Представник позивача не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Враховуючи подану позивачем заяву про розгляд справи без участі його представника та з`ясувавши думку відповідачки, яка не заперечувала проти розгляду справи без участі представника КС «Антея», суд ухвалив провести розгляд справи без участі представника позивача, який не з`явився.

У судовому засіданні відповідачка позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити з огляду на його безпідставність. Також відповідачка вказала на те, що її прізвище ОСОБА_4 у зв`язку з укладанням шлюбу змінено на ОСОБА_5 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, яка надана до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.02.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір №013/КФ-13/024, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10700,00 грн. зі строком користування до 20.02.2014 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 72 % процентів річних.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Антея» заборгованість за кредитним договором 013/КФ-13/024 від 20.02.2013 року в розмірі 9779 грн. 50 коп.

У зв`язку з укладанням у 2018 році шлюбу відповідач ОСОБА_1 змінила своє прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 21 серпня 2018 року, наявною в матеріалах справи.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

За правилами ч. 1 ст. 1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором.

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Проаналізувавши наведені норми суд дійшов висновку, що стягнення з позичальника відсотків за кредитним договором є можливим до моменту стягнення коштів з позичальника у судовому порядку. У разі ж стягнення заборгованості за цим договром у судовому порядку, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Але таких вимог представник позивача у своєму позові не заявляв.

Наведене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) якою встановлено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як слідує з матеріалів справи, дія кредитного договору укладеного між сторонам у цій справі закінчилася 20 лютого 2014 року. За рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2015 року заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2013 року № 013/КФ-13/024 була стягнута з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Виконання цього рішення здійснено органами державної виконавчої служби в примусовому порядку.

Таким чином, суд вважає що, на час розгляду даної справи за спірним кредитним договором є наявне рішення суду, яке набрало законної сили та було звернуто до виконання, то кредитор реалізував своє право на повернення кредитної заборгованості, а тому відсотки, повторно за цим же кредитним договором нараховані бути не можуть.

За такого нарахування позивачем заборгованості зі сплати відсотків за період з 07 травня 2015 року по 09 жовтня 2017 року суперечить вимогам чинного законодавства.

Підсумовуючи викладене, суд приходить висновку, що позов є необгрунтованим, в його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 18, 76, 258, 259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Кредитної спілки «Антея» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.М. Шолох