ЄУН №389/2764/20
Провадження №2/389/598/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року м.Знам`янка

Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Ткаченка Б.Б.

за участю секретаря судового засідання Іванової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Знам`янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

02.10.2020 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.07.2012 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. На виконання умов зазначеного договору відповідачу було відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 21500 грн., а також для користування кредитним картковим рахунком відповідачем отримано кредитну картку. Шляхом підписання зазначеної анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які діяли станом на момент підписання анкети-заяви. Крім того, в редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019, сторони дійшли згоди, що починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі - 86,4% для картки «Універсальна», 84% для картки «Універсальна голд». В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконував. Станом на 14.09.2020 має заборгованість в сумі 51836 грн. 06 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту (заборгованість за простроченим тілом кредиту) в розмірі 14563 грн. 41 коп., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України у розмірі 5089 грн. 04 коп. та нарахованої пені у розмірі 32183 грн. 61 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі.

01.03.2021 представником відповідача - адвокатом Логвіновим О.В. подано відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що при підписанні 12.07.2012 договору банк не повідомив відповідача про його умови, а тому вважає, що договір є несправедливим згідно з ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Також, з моменту виникнення заборгованості, тобто з 2016 року, банк жодного разу не повідомляв відповідача про наявність такого боргу, намагаючись таким чином збільшити суму заборгованості. Крім того, оскільки строк дії договору сплив у липні 2016 року, тому вказує, що позивачем порушені строки позовної давності при нарахуванні ОСОБА_1 пені та інших штрафних санкцій.

22.03.2021 представником позивача подано відповідь на відзив, у якому вказує, що шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 09.07.2012 відповідач підтвердив, що він повністю ознайомлений та погодився з такими Умовами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, а також зобов`язався їх виконувати, тобто відповідач був повністю проінформований про умови укладеного ним договору. Зазначене спростовує те, що договір є несправедливим, адже сторони досягли всіх умов, що засвідчили власними підписами. Крім того, відповідач протягом тривалого часу належним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, що також свідчить про згоду з його умовами. Також вказує, що твердження відповідача про незнання наявності боргу є необгрунтованими, оскільки Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено обов`язок клієнта стежити за витрачанням коштів в рамках платіжного ліміту. Що стосується строків позовної давності, то представник позивача вказує на те, що по даному кредитному договору відповідачу було перевипущено нову кредитну картку терміном дії до 05/21, з даним позовом позивач звернувся до суду 27.09.2020. У зв`язку з цим вважає, що позивачем дотримано строк позовної давності при зверненні до суду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, відповідно до якої просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2012 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно з даною анкетою-заявою відповідач погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Відповідач також зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк», а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на офіційному сайті банку.

На виконання умов зазначеного вище договору 07.05.2013 відповідачу було відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку № НОМЕР_1 та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 15000 грн. В подальшому кредитний ліміт зменшувався та збільшувався до 21500 грн., останній раз 29.12.2017 кредитний ліміт було зменшено та встановлено у розмірі 11180 грн. Також відповідачу періодично видавалися кредитні картки, останній раз 26.12.2017 йому було надано нову кредитну картку № НОМЕР_2 терміном дії до 05/21.

До кредитного договору позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 14.09.2020 становить 51836 грн. 06 коп. та складається із: заборгованості за тілом кредиту (заборгованість за простроченим тілом кредиту) у розмірі 14563 грн. 41 коп., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України у розмірі 5089 грн. 04 коп. та нарахованої пені у розмірі 32183 грн. 61 коп.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідач заявив про застосування позовної давності.

Судом встановлено, що 09.07.2012 банк надав відповідачу пакет послуг, для чого 07.05.2013 відкрив клієнту картковий рахунок та видав останньому платіжну картку № НОМЕР_1 . В подальшому банк неодноразово перевипускав на ім`я відповідача нові кредитні картки, останній раз - 26.12.2017 банк надав відповідачу нову кредитну картку № НОМЕР_2 терміном дії до 05/21.

В сукупності зазначене свідчить, що строк дії картки, виданої відповідачу 07.05.2013 продовжено банком на новий строк, шляхом надання відповідачу картки з новим строком дії по травень 2021 року включно, тобто сторони дійшли згоди щодо нового строку погашення кредиту в повному обсязі.

Згідно з випискою по рахунку відповідач користувався виданою йому новою кредитною карткою. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що останню суму погашення за кредитом відповідач здійснив 23.01.2018.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України якщо особою вчинені дії, які свідчать про визнання нею свого боргу, то перебіг позовної давності переривається, а відповідно до ч.3 цієї ж статті, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Тому, строк позовної давності був перерваний та почався знову. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з правилами користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, визначений законом трирічний строк позовної давності по кредитній заборгованості не сплив.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

З огляду на викладене та враховуючи, що 09.07.2012 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку і таким чином уклав з банком договір банківського обслуговування, за умовами якого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою з рахунку відповідача, а наявність заборгованості за кредитним договором - розрахунком заборгованості, тому суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту (заборгованість за простроченим тілом кредиту) в сумі 14563 грн. 41 коп.

Крім того, за змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника ОСОБА_1 від 09.07.2012, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, окрім заборгованості за простроченим тілом кредиту, стягнути заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України, та пеню.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 09.07.2012, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, комісії, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витягу з Тарифів належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відповідна правова позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З вимогами позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України, у розмірі 5089 грн. 04 коп., суд не погоджується виходячи з наступного.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України, у своїй позовній заяві посилався на Умови та правила надання банківських послуг, в редакції, що почали діяти з 01.03.2019, а саме, що відповідно до п.2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна» та 84% - для картки «Універсальна голд».

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, процентні ставки, які застосовуються при визначенні суми боргу, яку боржник зобов`язаний сплатити на вимогу кредитора, поділяються на встановлені законом (три проценти річних від простроченої суми) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Разом з тим на обґрунтування зазначених вимог, вказані нові Умови та Правила надання банківських послуг до матеріалів справи позивачем не долучені, що перешкоджає безпосередньому дослідженню даних доказів судом.

До матеріалів справи долучено лише Витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в редакції, що діяла станом на момент підписання відповідачем договору про надання банківських послуг, при цьому вони не містять підпису відповідача, а підписана ним анкета-заява не містить умов кредитування, відомостей про встановлення розміру відсоткової ставки, а також розрахунку відсотків згідно зі ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання за відповідною відсотковою ставкою.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно з ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі 84% та 86,4%.

Таким чином, оскільки ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна вважати частиною кредитного договору, укладеного між сторонами 09.07.2012, з огляду на відсутність підтвердження того, сторони дійшли згоди про встановлення зобов`язання зі сплати відсотків у відповідності до ст.625 ЦК України у відповідному розмірі, відтак у суду відсутні підстави стягувати з відповідача відсотки, нараховані на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України.

Разом з цим, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо несправедливих умов кредитного договору в силу ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, як встановлено судом, при його укладенні сторони досягли всіх умов, відповідач власним підписом підтвердив факт проінформованості про умови укладеного ним договору та протягом тривалого періоду їх виконував.

Таким чином у зв`язку з порушенням умов кредитного договору з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту (заборгованість за простроченим тілом кредиту) в сумі 14563 грн. 41 коп., а позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України у розмірі 5089 грн. 04 коп. та нарахованої пені у розмірі 32183 грн. 61 коп. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 590 грн. 66 коп.

На підставі викладеного, ст.ст.207, 253, 256, 257, 261, 264, 267, 526, 527, 549, 551, 625, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, керуючись ст.ст.81, 141, 263, 264, 265, 273, 274-279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту (заборгованість за простроченим тілом кредиту) згідно з кредитним договором б/н від 09.07.2012 в сумі 14563 (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят три) грн. 41 коп.

У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України у розмірі 5089 грн. 04 коп. та нарахованої пені у розмірі 32183 грн. 61 коп., відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судовий збір в сумі 590 (п`ятсот дев`яносто) грн. 66 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження: вул.Грушевського,1«Д», м.Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області Б.Б. Ткаченко