"02" квітня 2021 р. Справа № 363/3153/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря Скотаренко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгорода в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.10.2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено до розгляду по суті.

Представник позивача звернувшись до суду із вказаним позовом, просив стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 34 781, 23 грн. та судові витрати у розмірі 2 102, 00 грн.

Разом з тим, 25.03.2021 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку із відмовою позивача від позову, а також посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, просив повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Просив розглянути клопотання за відсутності представника позивача.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Аналогічні положення містяться у ст. 49 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 206 ЦПК до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Згідно ч. 3 ст. 206 ЦПК, у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Статтею 255 ч.1 п.4 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подана представником позивача відмова від позову не протирічить закону і не порушує чиїх не-будь прав чи охоронюваних законом інтересів, а тому судом приймається, а провадження по справі підлягає закриттю.

Вирішуючи питання щодо компенсації судових витрат, понесених позивачем, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З платіжного доручення № 10686 від 06.08.2020 року вбачається, що при зверненні до Вишгородського районного суду Київської області із вимогою майнового характеру про стягнення заборгованості позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 102, 00 грн.

Враховуючи, що представник позивача звернувся до суду із заявою про відмову від позову, суд керуючись ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 142, 206, 255, 256, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп»від позову.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором закрити.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області (, що розташоване за адресою: 07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 13) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп»() з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого 06.08.2020 року, згідно квитанції № 10686, що становить 1 051, 00 гривень.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суду Київської області шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя І.Ю. Котлярова