Справа № 698/495/19
Провадження № 2/698/124/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

за участю: секретаря Триліс Я.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у селищі Катеринопіль цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільно нажитого майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл спільно нажитого майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить розділити майно, яке належить їм з відповідачем ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя, та визнати за нею право приватної власності на 1/2 частину будинковолодіння з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити відповідачу автомобіль «Пежо- Партнер» 2005 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 104000 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля «Пежо- Партнер» 2005 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 52000 грн., посилаючись на те, що добровільно розділити спільне майно вони не можуть.

25.09.2019 року відповідач ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов, в якому зазначив що за період перебування в шлюбі з позивачем, ними було побудовано житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному житловому будинку також знаходиться майно яке було придбано сторонами підчас шлюбу, а саме:

Телевізор Філіпс вартістю 9000 грн.;

Телевізор Самсунг вартістю 4000 грн.;

Холодильник Норд вартістю 6000 грн.;

Газова плита Гефест вартістю 4000 грн.;

Диван вартістю 4000 грн.;

Стінка меблева вартістю 6000 грн.;

М`який куток вартістю 6000 грн.;

Ліжко двоспальне вартістю 5000 грн.;

Скутер Хонда (35) вартістю 9000 грн.;

Бойлер раунд вартістю 2000 грн.;

Ванна вартістю 2000 грн.;

Тумба під телевізор вартістю 1000 грн.;

Бензопила Штіль 118 вартістю 4000 грн.;

Шафа вартістю 2000 грн.;

Коври 2 шт. (1000 грн./1 шт.) вартістю 2000 грн.;

Дзеркало вартістю 800 грн.;

Дивани вартістю 1000 грн.;

Ковролін 10 кв/м вартістю 2000 грн.;

Кухонна стінка вартістю 2000 грн.;

Витяжка кухонна вартістю 800 грн.;

Газовий котел «Атон» (10) вартістю 5000 грн.;

Набір меблевий (стіл +4 стільці) вартістю 1000 грн.;

Пральна машинка Самсунг вартістю 6000 грн.;

Стінка меблева (гостинна) вартістю 1000 грн.;

Подрібнювач зерна вартістю 1500 грн.

Всього на суму 87100 грн.

Також підчас шлюбу сторонами було придбано автомобіль «Пежо-Партнер» 2005 р.в., номерний знак НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль ОСОБА_3 оцінює в розмірі 60000 гривень.

ОСОБА_3 просить суд визнати за ним право власності на автомобіль «Пежо-Партнер» 2005 р.в., номерний знак НОМЕР_1 ; скутер Хонда (35); бензопилу Штіль 118. За позивачем за первісним позовом ОСОБА_3 просить визнати, в рахунок компенсації за автомобіль, право власності на інше зазначене, в зустрічному позові майно.

06.11.2019 року ОСОБА_1 подано відзив на зустрічний позов ОСОБА_3 , в якому позивач за первісним позовом не погоджується з запропонованим варіантом розподілу спільно нажитого майна, вважає його таким що порушує її законні інтереси. Натомість просить суд провести розподіл майна між сторонами наступним чином: перелічене ОСОБА_3 спільно нажите майно розділити між сторонами в рівних частинах, крім газового котла, який залишити у спільному користуванні, а також визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частину будинковолодіння з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без виділу часток в натурі; виділити відповідачу автомобіль «Пежо- Партнер» 2005 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 104000 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля «Пежо- Партнер» 2005 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 52000 грн.

Ухвалою суду від 20.01.2020 року постановлено проводити розгляд вимог за первісним та зустрічним позовом в одному провадженні.

В судовому засідання позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та її представник адвокат Терещенко Р.В. підтримали свої позовні вимоги та просять суд їх задовольнити.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та його представник адвокат Замковенко В.М. в судовому засіданні визнали, що житловий будинок, автомобіль та інше майно дійсно є спільною їх з ОСОБА_1 власністю, та придбане ними в шлюбі, та не заперечують щодо розподілу майна в рівних частинах. Щодо автомобіля «Пежо- Партнер», який перебуває в користуванні ОСОБА_3 , останній погодився виплатити частину вартості авто ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 03.02.1991 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області розірвано 05.04.2019 року (а.с. 6,7).

Під час шлюбу, сторони разом, за рахунок спільних коштів, побудували житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується технічним паспортом на житловий будинок садибного типу (а.с. 9-11).

08.02.2006 року відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3 , на підставі рішення виконкому Розсохуватської сільської ради №9 було зареєстровано право власності на зазначений вище житловий будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.8).

З листа Територіального сервісного центру № 7143 від 11.06.2019 року № 31/23/43-270 вбачається, що ОСОБА_3 є власником автомобіля «Пежо-Партнер» 2005 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 . Підстава договір купівлі-продажу № 6588/18/002666 від 13.12.2018 року (а.с. 12).

05.02.2020 року судом призначено судову товарознавчу експертизу щодо визначення ринкової вартості спірного автомобіля.

Відповідно до висновку експерта №1/2020 від 11.02.2020 року, ринкова вартість автомобіля PEUGEOT PARTNER, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 на день проведення експертизи складає 64832,06 грн. (а.с. 53-57).

Питання щодо експертної оцінки для визначення вартості іншого спірного майна під час розгляду справи сторонами не ставилось.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони визнали, що об`єктом їх спільної сумісної власності як колишнього подружжя є легковий автомобіль марки «Пежо-Партнер», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого станом на 11.02.2020 року складає 64832,06 гривень, а також те, що їх частки в спільному майні є рівними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

При цьому, ОСОБА_1 , яка просить припинити право спільної сумісної власності подружжя, просить суд стягнути грошову компенсацію її частки, а тому вимоги частини другої статті 364 ЦК України дотримані.

На підставі вищевикладеного, суд задовольняє позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами частково, так як, сторони визнають, що будинковолодіння з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; легковий автомобіль марки «Peugeot», модель«Partner», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; скутер марки «Honda»; бензопила марки «Stihl»; телевізор марки «Philips»; телевізор марки «Samsung»; холодильник марки «Nord»; газова плита марки «Gefest»; диван, стінка меблева; м`який куточок; ліжко двоспальне; бойлер марки «Round»; ванна; тумба під телевізор; шафа; килими в кількості 2 штуки; диван; ковролин площею 10 м. кв.; кухонна стінка; витяжка кухонна; газовий котел марки «Aton»; набір меблевий (стіл + чотири стільці); пральна машинка марки «Samsung»; стінка меблева (гостинна); подрібнювач зерна є їх спільною сумісною власністю подружжя, та не заперечують щодо визнання за кожним з подружжя права власності на зазначене майно в рівних частинах. Разом з тим, враховуючи думку сторін з приводу присудження легкового автомобіля марки «Peugeot», модель«Partner», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 одному з подружжя та грошової компенсації другому з подружжя, суд приходить до висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, залишивши його у користуванні відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 та компенсувавши ОСОБА_1 половину його вартості, яка підтверджена відповідним висновком експерта.

Питання розподілу судових витрат сторонами по справі не ставилось, сторони дійшли згоди між собою.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 60, 69-71 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами задовольнити частково.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 наступне майно: будинковолодіння з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; легковий автомобіль марки «Peugeot», модель«Partner», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; скутер марки «Honda»; бензопилу марки «Stihl»; телевізор марки «Philips»; телевізор марки«Samsung»; холодильник марки «Nord»; газову плиту марки «Gefest»; диван, стінку меблеву; м`який куточок; ліжко двоспальне; бойлер марки «Round»; ванну; тумбу під телевізор; шафу; килими в кількості 2 штуки; диван; ковролин площею 10 м. кв.; кухонну стінку; витяжку кухонну; газовий котел марки «Aton»; набір меблевий (стіл + чотири стільці); пральну машинку марки «Samsung»; стінку меблеву (гостинну); подрібнювач зерна.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на: Ѕ частку будинковолодіння з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; Ѕ частку скутера марки «Honda»; Ѕ частку бензопили марки «Stihl»; Ѕ частку телевізора марки «Philips»; Ѕ частку телевізора марки «Samsung»; Ѕ частку холодильника марки «Nord»; Ѕ частку газової плити марки «Gefest»;Ѕ частку дивану,Ѕ частку стінки меблевої;Ѕ частку м`якого куточку; Ѕ частку ліжка двоспального;Ѕ частку бойлеру марки «Round»; Ѕ частку ванни; Ѕ частку тумби під телевізор; Ѕ частку шафи;Ѕ часткуу кожному з килимів в кількості 2 штуки; Ѕ частку дивана; Ѕ частку ковролину площею 10 м. кв.; Ѕ частку кухонної стінки;Ѕ частку витяжки кухонної;Ѕ частку газового котлу марки «Aton»; Ѕ частку набору меблевого (стіл + чотири стільці);Ѕ частку пральної машинки марки «Samsung»; Ѕ частку стінки меблевої (гостинної); Ѕ частку подрібнювача зерна, без виділу часток в натурі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на: Ѕ частку будинковолодіння з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; Ѕ частку скутера марки «Honda»; Ѕ частку бензопили марки «Stihl»; Ѕ частку телевізора марки «Philips»; Ѕ частку телевізора марки «Samsung»; Ѕ частку холодильника марки «Nord»; Ѕ частку газової плити марки «Gefest»; Ѕ частку дивану, Ѕ частку стінки меблевої; Ѕ частку м`якого куточку; Ѕ частку ліжка двоспального; Ѕ частку бойлеру марки «Round»; Ѕ частку ванни; Ѕ частку тумби під телевізор; Ѕ частку шафи; Ѕ частку у кожному з килимів в кількості 2 штуки; Ѕ частку дивана; Ѕ частку ковролину площею 10 м. кв.; Ѕ частку кухонної стінки; Ѕ частку витяжки кухонної; Ѕ частку газового котлу марки «Aton»; Ѕ частку набору меблевого (стіл + чотири стільці); Ѕ частку пральної машинки марки «Samsung»; Ѕ частку стінки меблевої (гостинної); Ѕ частку подрібнювача зерна, без виділу часток в натурі.

Виділити ОСОБА_3 легковий автомобіль марки «Peugeot», модель «Partner», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок компенсації вартості Ѕ частки легкового автомобілю марки «Peugeot», модель «Partner», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 32 416 (Тридцять дві тисячі чотириста шістнадцять) гривень 03 копійки.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Баранов О.І.