Номер провадження: 22-ц/813/6067/21
Номер справи місцевого суду: 2-484/2009
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05.04.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 січня 2009 року (одноособова суддя Доброва П.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Каїрської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

18.07.2007 року ОСОБА_2 звернувся із позовом Каїрської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Одеси від 22.01.2009 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Каїрської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

12.01.2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на заочне рішення суду першої інстанції від 22.01.2009 року, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що його, як члена майнової групи пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика», суд не викликав, заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Одеси від 22.01.2009 року він не отримував, з текстом оскаржуваного заочного рішення ознайомився в ЄДРСР.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.03.2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.01.2009 року залишена без руху, апелянту надано строк для подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням причин пропуску строку (наведені ОСОБА_1 у клопотанні причини пропуску строку на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Одеси від 22.01.2009 року не є поважними.

Клопотання апелянта про поновлення строку не зазначає, коли він дізнався про порушення його прав заочним рішенням суду від 22.01.2009 року про визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом.

До апеляційної скарги і клопотання про поновлення процесуального строку не додано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що станом на час подачі апеляційної скарги апелянту не було відомо про визнання права власності за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом.

30.03.2021 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження заочного рішення суду від 22.01.2009 року з обґрунтуванням причин пропуску строку, яке зазначає:

Відповідно до п.15 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

ОСОБА_1 не був присутній при проголошенні 22.01.2009 року оскаржуваного рішення, відомостей про отримання копії оскаржуваного рішення суду апелянтом, матеріали справи не містять.

Тому, враховуючи те, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.01.2009р. порушенні права та обов`язки ОСОБА_1 , що негативно впливає на подальші взаємовідносини щодо подальшої реалізації, прав ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Кіровська птахофабрика» (майновий сертифікат) серії ОД-13 №295 від 21.12.2001р., частка якої визначена в розмірі 0,09 відсотків що суд апеляційної інстанції наділений правом вирішити питання щодо допуску до суду особи, яка не брала участі у даній справі.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження рішення суду від 22.01.2009 року задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Одеси від 22.01.2009 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Каїрської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. (а.с.36).

12.01.2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на заочне рішення суду першої інстанції від 22.01.2009 року, зазначаючи, що рішення суду впливає на його права та інтереси, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення процесуального строку.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.13 Перехідних положень ЦПК України у редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Судочинство у судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Судові рішення, що ухвалені до 15.12.2017 року, тобто до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, проте розгляд таких скарг здійснюється за правилами, встановленими ЦПК України у редакції, чинній з 15.12.2017 року (правова позиція Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 12.11.2018 року по справі № 54/329, а також у постановах Верховного Суду від 19.12.2018 року по справі № 904/9428/13 та від 11.09.2019 року по справі № 910/15481/17).

Статтею 294 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній станом на 30.11.2007 року) визначено, що заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заяву про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції може бути подано протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків, подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки (ст. 358 ч.2 ЦПК України).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які стали перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, що не залежать від волі особи та унеможливили своєчасну подачу апеляційної скарги.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для оскарження заочного рішення суду від 22.01.2009 року зазначає: ОСОБА_1 не був присутній при проголошенні 22.01.2009 року оскаржуваного рішення, відомостей про отримання копії оскаржуваного рішення суду апелянтом, матеріали справи не містять.

Тому, враховуючи те, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.01.2009р. порушенні права та обов`язки ОСОБА_1 , що негативно впливає на подальші взаємовідносини щодо подальшої реалізації, прав ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Кіровська птахофабрика» (майновий сертифікат) серії ОД-13 №295 від 21.12.2001р., частка якої визначена в розмірі 0,09 відсотків що суд апеляційної інстанції наділений правом вирішити питання щодо допуску до суду особи, яка не брала участі у даній справі.

До апеляційної скарги і клопотання про поновлення процесуального строку не додано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що станом на час подачі апеляційної скарги апелянту не було відомо про визнання права власності за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом.

Слід зазначити, що з часу прийняття судом першої інстанції заочного рішення від 22.01.2009 року і на час подачі ОСОБА_1 апеляційної скарги (12.01.2021 року) на заочне рішення суду минуло 12 років.

Сам по собі факт подання апеляційної скарги після спливу 12 років з часу прийняття судового рішення особами, не залученими до участі у справі, за відсутності належного обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, зважаючи на дату прийняття рішення суду (22.01.2009 року), не може вважатися беззаперечною підставою для поновлення процесуального строку.

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06.12.2007 року).

Поновлення судом строку на оскарження без обґрунтованої підстави порушує принцип правової визначеності та право на справедливий суд, що є порушенням вимог ст. 6 Конвенції.

Практика ЄСПЛ щодо застосування ст. 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством і може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007 року). Такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (п. 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 року, заява № 23436/03).

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів бере до уваги наступне: тривалість строку, який пропущений (12 років); доводи ОСОБА_1 , який не навів поважних причин пропуску строку, не обґрунтував й не підтвердив належними доказами коли та за яких обставин апелянту довідалися про наявність рішення суду від 22.01.2009 року.

Норми процесуального права не містять виключень щодо обов`язку подання обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження для осіб, які не брали участі у розгляді справи.

Підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження є наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації такого права, підтверджених доказами.

Клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження рішення суду від 22.01.2009 року не містить обґрунтувань із посиланням на об`єктивні перешкоди для своєчасної реалізації права на апеляційне оскарження, які мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 ЦПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України (ст. 357 ч.ч.3,4 ЦПК України).

Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип «res judicata», особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року).

ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ від 28.10.2004 року у справі «Нешев проти Болгарії»).

Якщо строк на оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства, у зв`язку з чим ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України від 21.10.2010 року).

Приймаючи до уваги, що вказані ОСОБА_1 в апеляційній скарзі від 12.01.2021 року і у клопотанні від 30.03.2021 року підстави для поновлення процесуального строку є неповажними й не підтверджені належним доказами, з часу прийняття рішення суду, яке є предметом оскарження пройшло 12 років, що, з урахуванням конкретних обставин справи, порушить принцип правової визначеності, колегія суддів відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 357, 358 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 січня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Каїрської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 05.04.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Є.С. Сєвєрова