ПОСТАНОВА

Іменем України

09 березня 2021 року м. Кропивницький

справа № 395/417/20

провадження № 22-ц/4809/215/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Письменного О.А. , Карпенка О.Л.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2020 року, у складі головуючого судді Забуранного Р.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу земельної ділянки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу земельної ділянки недійсним.

Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5116, загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Кам`янської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області від 14.09.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 4097.

В обгрунтування позову зазначав, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області № 11-4421/14-19-СГ від 21.08.2019 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» йому було надано у власність земельну ділянку кадастровий номер :02:000:5116 загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Кам`янської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Вказана земельна ділянка на підставі виданої ним довіреності та відповідно до договору купівлі-продажу від 14.09.2019 посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу - Бабіч Л.Ю., перейшла у власність ОСОБА_2 .

Вказував, що своєї згоди на продаж земельної ділянки не надавав, грошові кошти від такого продажу не отримував та дізнавшись про шахрайські дії довірених осіб скасував видану ним на їх ім`я довіреність.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вказував, що довірені особи без його згоди уклали договір купівлі продажу належної йому земельної ділянки на невигідних для нього умовах.

Посилається на зловмисну домовленість представника та відповідача під час укладення договору купівлі - продажу земельної ділянки, оскільки позивач не знав, що на його ім`я була оформлена земельна ділянка і не збирався здійснювати її продаж.

Вважав, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення не може бути продана у зв`язку з дією мораторію на її продаж, з ним не погоджувались умови продажу земельної ділянки і вартість земельної ділянки, а також не отримував кошти в результаті укладення договору купівлі - продажу земельної ділянки.

Крім того, посилається на те, що укладений 14.09.2019 договір купівлі-продажу земельної ділянки не відповідає вимогам податкового законодавства України, оскільки ціна є нижчої її нормативно грошової оцінки та цін за аналогічні земельні ділянки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 19.03.2019 ОСОБА_1 , було видано довіреність на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 7)

Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу з Рукавіциною Н.В. за реєстровим номером 293.

Відповідно до наказу Головного управління Держегокадастру в Кіровоградській області № 11-4421/14-19-СГ від 21.08.2019 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» позивач став власником земельної ділянки кадастровий номер :02:000:5116 загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Кам`янської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Вищезазначена земельна ділянка відповідно до договору купівлі-продажу від 14.09.2019 посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу - Бабіч Л.Ю., перейшла у власність ОСОБА_2 (а.с. 11-13).

В матеріалах справи міститься інформація з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 21.02.2020, з якої вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:5116 загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарстваналежить належить - ОСОБА_2 (а.с. 14).

Звернувшись із позовними вимогами ОСОБА_1 просив визнати недійсним спірний договір купівлі продажу земельної ділянки, з посиланням на те, що представник, який діяв від його імені мав зловмисну домовленість із ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову послався на те, що в діях відповідача не вбачається ознак недійсності правочину, оскільки договір було укладено уповноваженою особою на підставі довіреності, яка була чинної на день вчинення правочину.

Колегія суддів, погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Повноваження представника фізичної особи може здійснюватися за довіреністю, якою є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Статтею 248 ЦК України визначено, що представництво за довіреністю припиняється в тому числі у разі скасування довіреності особою, яка її видала. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов`язаний негайно повернути довіреність.

Відповідно до статті 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України).

Згідно із частинами першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним

Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Таким чином, для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю, що узгоджується із роз`ясненнями в постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» .

Суд першої інстанції правильно послався, що для визнання недійсним правочину, вчиненого в результаті зловмисної домовленості, необхідно встановити факт зловмисної домовленості представника з іншою особою (свідоме вчинення правочину всупереч інтересам довірителя), наявність збитків та причинний зв`язок між зловмисною домовленістю та завданими збитками.

Встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5116, загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Кам`янської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області укладено 14.09.2019, зареєстровано приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу - Бабіч Л.Ю. в реєстрі за № 4097, підписаний представником позивача - ОСОБА_4 , на підставі довіреності виданої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. за реєстровим номером 293.

Довіреністю ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 бути його представником, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, кадастровий номер :02:000:5116 загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Кам`янської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, (здавати в оренду, позичку, продажу, міну, укладення договорів емфітевзису, суперфіцію, а також будь-яких інших цивільно-правових правочинів, угод, дозволених законодавством) за ціну та на умовах за своїм розсудом, при цьому всі істотні та факультативні умови договорів, в тому числі, але не виключно, строк дії договорів оренди та розмір орендної плати, суму, за яку буде продаватись земельна ділянка, тощо, представник вправі визначати самостійно.

На момент укладення спірного договору купівлі продажу земельної ділянки від 14 вересня 2019 року довіреність видана позивачем на ім`я ОСОБА_4 була дійсною та не була припинена.

Лише після укладення спірного договору позивачем було припинено дію довіреності.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції спору надано належна юридична оцінка.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

05.04.2021 складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді О.Л. Карпенко

О.А. Письменний