У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

02 квітня 2021 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., отримавши матеріали скарги адвоката Ковтуна Юрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ; стягувач Акціонерне товариство «Ідея Банк; на бездіяльність старшого державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагорнюка Сергія Вікторовича щодо скасування постанови про накладення арешту на кошти боржника, -

в с т а н о в и л а :

31 березня 2021 року адвокат Ковтун Ю.О., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця, у якій просить суд:

- визнати бездіяльність старшого державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагорнюка С.В. щодо не зняття арешту з грошових коштів, що надходять на рахунок для виплати заробітної плати ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», неправомірною;

- скасувати арешт, накладений постановою від 21 січня 2021 року в межах виконавчого провадження № 59191939 на грошові кошти ОСОБА_1 , що надходять на її рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк».

Вивчивши вказану скаргу з доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, що у відкритті провадження за вказаною скаргою в порядку цивільного судочинства має бути відмовлено з таких підстав.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року (далі Закон № 1404-VIII) передбачено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень, а також виконавчі написи нотаріусів (пункти 1 і 3 зазначеної частини).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби урегульований статтею 74 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої вказаної статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону № 1404-VIII).

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону № 1404-VIII).

Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, визначено у статтях 447-453 розділу VII ЦПК України.

Так, відповідно до частини 1 статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною 1 статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Тобто, в порядку цивільного судочинства може бути оскаржено рішення, дії або бездіяльність державного виконавця щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства.

Водночас, частиною 1 статті 287 КАС України закріплено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, за правилами адміністративного судочинства мають оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Даний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеній у постанові від 14 листопада 2018 року в справі № 161/15523/17.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Із матеріалів справи вбачається, що адвокат Ковтун Ю.О., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області за правилами ст. 447 ЦПК України зі скаргоющодо неправомірності дій державного виконавця у межах виконавчого провадження № 59191939 з примусового виконання виконавчого напису № 2343 від 22 квітня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М.

Тобто, скаржник у цій справі оскаржує дії відділу ДВС щодо виконання не судового рішення, а документа, виданого приватним нотаріусом.

З огляду на те, що скаржником подано скаргу на дії відділу ДВС з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, приходжу до висновку про підвідомчість спору адміністративному суду.

Частиною 9 статті 10 ЦПК України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою адвоката Ковтуна Юрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ; стягувач Акціонерне товариство «Ідея Банк; на бездіяльність старшого державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагорнюка Сергія Вікторовича щодо скасування постанови про накладення арешту на кошти боржника.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т. А. Миколаєнко