Постанова

Іменем України

06 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 695/2112/16-ц

провадження № 61-13753св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2020 року у складі судді Середи Л. В. та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Фетісової Т. Л., Сіренка Ю. В., Гончар Н. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу та про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності.

Позовна заява мотивована тим, що сторони з січня 2004 року почали проживати разом, як одна сім`я, мали спільні побут та бюджет.

07 травня 2004 року за спільні кошти сторони придбали житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , а 13 грудня 2011 року вони зареєстрували шлюб, про що Новодмитрівською сільською радою Золотоніського району в Книзі реєстрації шлюбів за 2011 рік зроблений запис № 10. ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 .

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила встановити факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу;

- визнати об`єктом спільної сумісної власності сторін такого майна: житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 311 СDI, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , білого кольору; автомобіль марки Mercedes-Benz модель 312 D, 1996 року випуску, об`єм двигуна 2874см-3, державний номер НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_4 , білого кольору; автомобіль марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 311 СDI, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , № кузова НОМЕР_6 , білого кольору; автомобіль марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 311 СDI, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , № кузова НОМЕР_8 , білого кольору; автомобіль марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 310 СDI, 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_9 , № кузова НОМЕР_10 , білого кольору; мопед ALPHA М50-3, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_11 , № двигуна НОМЕР_12 , чорного кольору; поділити вказане спільне майно між сторонами, визнавши за кожною зі сторін справи право власності на 1/2 частину об`єктів спільного майна.

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Просив встановити факт проживання сторін у справі однією сім`єю без шлюбу з середини червня 2004 року по 13 грудня 2011 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01 січня 2004 року по 13 грудня 2011 року.

Визнано об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 наступне майно:

- житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

- автомобіль марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 311 СDI, 2003 року випуску, об`єм двигуна 2151 см-3, державний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , білого кольору;

- автомобіль марки Mercedes-Benz модель 312 D, 1996 року випуску, об`єм двигуна 2874см-3, державний номер НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_4 , білого кольору;

- автомобіль марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 311 СDI, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , № кузова НОМЕР_6 , білого кольору;

- автомобіль марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 311 СDI, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , № кузова НОМЕР_8 , білого кольору;

- автомобіль марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 310 СDI, 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_9 , № кузова НОМЕР_10 , білого кольору;

- мопед ALPHA М50-3, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_11 , № двигуна НОМЕР_12 , чорного кольору.

Поділено майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , шляхом:

визнання права власності за ОСОБА_1 на наступне майно:

- 1/2 частина житлового будинку садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частина автомобіля марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 311 СDI, 2003 року випуску, об`єм двигуна 2151 см-3, державний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , білого кольору;

- 1/2 частина автомобіля марки Mercedes-Benz модель 312 D, 1996 року випуску, об`єм двигуна 2874см-3, державний номер НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_4 , білого кольору;

- 1/2 частина автомобіля марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 311 СDI, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , № кузова НОМЕР_6 , білого кольору;

- 1/2 (одна друга) частина автомобіля марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 311 СDI, 2003р.в., держ. № НОМЕР_7 , № кузова НОМЕР_8 , білого кольору;

- 1/2 частина автомобіля марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 310 СDI, 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_9 , № кузова НОМЕР_10 , білого кольору;

- 1/2 частина мопеда ALPHA М50-3, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_11 , № двигуна НОМЕР_12 , чорного кольору.

Визнано право власності за ОСОБА_2 на наступне майно:

- 1/2 частина житлового будинку садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частина автомобіля марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 311 СDI, 2003 року випуску, об`єм двигуна 2151 см-3, державний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , білого кольору;

- 1/2 частина автомобіля марки Mercedes-Benz модель 312 D, 1996 року випуску, об`єм двигуна 2874 см-3, державний номер НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_4 , білого кольору;

- 1/2 частина автомобіля марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 311 СDI, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , № кузова НОМЕР_6 , білого кольору;

- 1/2 частина автомобіля марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 311 СDI, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , № кузова НОМЕР_8 , білого кольору;

- 1/2 частина автомобіля марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 310 СDI, 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_9 , № кузова НОМЕР_10 , білого кольору;

- 1/2 частина мопеда ALPHA М50-3, 2008р.в., державний номер НОМЕР_11 , № двигуна НОМЕР_12 , чорного кольору.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не довів, що спірне майно ним придбавалося за власні кошти, а не за спільні кошти сторін. Також рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, встановлено факт, що саме з 01 січня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Черкаського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20січня 2020 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що спірний житловий будинок та автомобілі є спільною сумісною власністю сторін у справі, відповідач не довів з посиланням на докази те, що спірне майно придбане за його особисті кошти.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2020 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову.

Крім того, ОСОБА_2 порушено клопотання про розгляд справи за участю сторін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.

У жовтні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не надали належної оцінки нотаріально засвідченій заяві ОСОБА_5 від 15 серпня 2017 року, яка була представником продавця спірного будинку по АДРЕСА_1 , за договором від 07 травня 2004 року, та зазначила, що кошти від продавця по договору фактично були сплачені ОСОБА_6 - матір`ю відповідача. Судам попередніх інстанцій не було надано доказів на підтвердження факту проживання сторін однією сім`єю саме з 01 січня 2004 року. Спірні автомобілі були придбані на кошти брата ОСОБА_2 - ОСОБА_7 .

Крім того, судами попередніх інстанцій не встановлено, що спірне майно було набуте сторонами за рахунок спільної праці. Сам по собі факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без наявності спільного ведення господарства не є підставою для визнання майна спільним сумісним майном подружжя. Свідками підтверджено, що сторони проживали однією сім`єю без укладення шлюбу з середини червня 2004 року по 13 грудня 2011 року.

Відзив на касаційну скаргу сторони не подавали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_13 від 13 грудня 2011 року сторони справи 13 грудня 2011 року зареєстрували шлюб, про що Новодмитрівською сільською радою Золотоніського району в Книзі реєстрації шлюбів за 2011 рік зроблено відповідний запис № 10.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 07 травня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1005, ОСОБА_2 придбав будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Факт придбання ОСОБА_2 вказаного будинку підтверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 30 червня 2016 року за № 62417898.

Згідно реєстраційних та облікових карток транспортного засобу, які містяться в матеріалах справи (т.1, а.с.32, 33) ОСОБА_2 належать такі транспортні засоби:

- автомобіль марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 311 СDI, 2003 року випуску, об`єм двигуна 2151 см-3, державний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , білого кольору, дата реєстрації 21 липня 2015 року;

- автомобіль марки Mercedes-Benz модель 312 D, 1996 року випуску, об`єм двигуна 2874см-3, державний номер НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_4 , білого кольору, дата реєстрації 13 серпня 2013 року;

- автомобіль марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 311 СDI, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , № кузова НОМЕР_6 , білого кольору, дата реєстрації 12.04.2011;

- автомобіль марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 311 СDI, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , № кузова НОМЕР_8 , білого кольору, дата реєстрації 05.04.2011;

- автомобіль марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 310 СDI, 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_9 , № кузова НОМЕР_10 , білого кольору, дата реєстрації 29.01.2010;

- мопед ALPHA М50-3, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_11 , № двигуна НОМЕР_12 , чорного кольору, дата реєстрації 29 січня 2010 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що автомобіль марки Mercedes-Benz модель Sprintrer 311 СDI, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , та автомобіль марки Mercedes-Benz модель 312 D, 1996 року випуску, державний номер НОМЕР_3 були набуті в період зареєстрованого шлюбу між сторонами у справі.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, встановлено, що з 01 січня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Визнано ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК Українита статтею 372 ЦК України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446св18, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61-8518св18, від 29 січня 2020 року у справі № 463/5183/17-ц провадження № 61-19271св19, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, встановлено, що з 01 січня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Визнано ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирішуючи спір, суди з дотриманням вимог статей 89, 263-264, 382 ЦПК України повно та всебічно з`ясували обставини справи, надали належну правову оцінку доводам сторін, наданим ними доказам та дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 .

Висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи касаційної скарги про те, що в нотаріально засвідченій заяві ОСОБА_5 від 15 серпня 2017 року, яка була представником продавця спірного будинку по АДРЕСА_1 , за договором від 07 травня 2004 року, вона вказала, що кошти від продавця по договору фактично були сплачені ОСОБА_6 (матір`ю відповідача), є безпідставними оскільки факт передачі коштів родичем одного із членів сім`ї на купівлю спільного майна в інтересах сім`ї не може свідчити про те, що ці кошти передано на особисті потреби лише комусь одному конкретному з подружжя.

Крім того, будь-яких правочинів, зокрема, договору дарування коштів відповідачу його матір`ю, що в розумінні вимог статті 57 СК України могло б свідчити про те, що ці кошти є особистим майном обдарованого, укладено не було.

Посилання на те, що кошти для придбання спірного будинку були особистими коштами матері відповідача, також не може свідчити про те, що вони є особистим майном самого відповідача, за відсутності у справі інших доказів цього факту.

Доводи касаційної скарги про те, що спірні автомобілі придбано за рахунок брата ОСОБА_8 - ОСОБА_7 , прибутки якого давали йому можливість допомогти придбати майно, як і прибутки самого заявника, а також на те, що ОСОБА_1 не довела наявності у неї коштів для купівлі майна є безпідставними, оскільки на підставі статті 60 СК України майно набуте за час шлюбу є спільним незалежно від того, що один з подружжя не мав з поважної причини самостійного заробітку. Крім того, належних доказів у справі, на підставі яких суди попередніх інстанцій змогли би зробити висновки про те, що дійсно автомобілі належать брату відповідача як такі, що придбані за його рахунок, сторонами не надано.

Як визначено у частині п`ятій статті 279 ЦПК Українисуд розглядає справу

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи з повідомленням учасників справи слід відмовити, оскільки касаційний суд не знаходить для цього підстав і потреби у дачі пояснень немає.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи за участю сторін відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк