ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/442/21 Справа № 186/1487/19 Головуючий у першій інстанції: Янжула С. А. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - приватний нотаріус Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 , після її смерті залишилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить матері позивача на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 серпня 1994 року. Позивач зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено, оскільки вона пропустила строк для подання такої заяви. Позивачем було пропущено строк, бо вона юридично не обізнана, не мала грошових коштів на подачу заяви про прийняття спадщини, має проблеми зі здоров`ям, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, з нею проживає син-інвалід, який має проблеми зі здоров`ям та отримує пенсію по інвалідності. Позивач зазначає, що вона є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців не має. Тому позивач просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 у батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_2 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 27 грудня 1975 року зареєстровано шлюб (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 16 травня 2018 року, виданого Першотравенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с.Скакіно, Брасовського району, Орловської області, РФ померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Першотравенську Дніпропетровської області (а.с.5).

Після її смерті відкрилася спадщина на її спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на житло № НОМЕР_4 від 09 серпня 1994 року (а.с.7).

В зазначеній квартирі, на день смерті, спадкодавець ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала одна, що підтверджується довідкою №8288 від 22 квітня 2019 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с.16).

З матеріалів спадкової справи №56/2019, заведеної 16 квітня 2019 року, встановлено, що ОСОБА_1 звернулася 16 квітня 2019 року об 11:03 годині до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом за №185, тобто через одинадцять місяців після відкриття спадщини. 24 липня 2019 року о 15:26 годині повторно подала нотаріусу заяву №372 про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Матеріали спадкової справи містять копію заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу 02 липня 1997 року, згідно якого ОСОБА_2 належну їй квартиру АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_7 .

Доказів прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_2 суду не надано, клопотання про витребування таких доказів не заявлено.

24 липня 2019 року постановою приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_2 , у зв`язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.24-44).

За загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220 Цивільний кодекс України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його передив, та батьки.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за життя їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ст. 1266 ЦК України; спадкування за правом представлення).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298 св 18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови

від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивач претендує на спадкування за законом, заповіт на її користь спадкодавцем на складався; встановивши, що позивачем не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк; встановивши, що позивачем суттєво порушено шестимісячний строк для прийняття спадщини (із заявою щодо прийняття спадщини позивач звернулася до нотаріальної контори через одинадцять місяців після відкриття спадщини), - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В суді апеляційної інстанції клопотань про витребування судом відповідних доказів позивачем не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді