Провадження №88 -ц/812/2/21
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2021 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання: Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву

ОСОБА_1

про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Миколаївського апеляційного суду від 19 липня 2019 року винесену у цивільній справі №490/4123/16-ц за позовом

Публічного Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору споживчого кредиту нікчемним,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з неї на його користь заборгованість за кредитним договором № NKIPGK04040066 від 12 жовтня 2007 року в загальному розмірі 23 262,66 доларів США,що еквівалентно 604 596 грн. 44 коп., посилаючись на невиконання боржником своїх зобов`язань щодо сплати кредиту та відсотків за вказаним договором.

14 грудня 2016 року ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву в якій просила визнати кредитний договір № NKIPGK04040066 від 12 жовтня 2007 року нікчемним.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначила, що кредитний договір укладений з порушенням вимог ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки банк не повідомив ОСОБА_1 , як споживача банківських послуг, про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, супутніх послуг, а також не надав їй у письмовій формі інформацію про умови кредитування для «здійснення свідомого вибору».

Таким чином, внаслідок використання елементів нечесної підприємницької практики з боку банку її введено в оману, в зв`язку з чим вона придбала не потрібні їй кредитні послуги, що призвело до порушення її прав споживача.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2017 року позов Банка задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № NKIPGK04040066 від 12 жовтня 2007 року 22145,75 доларів США заборгованості, що еквівалентно 575568 грн. 04 коп., з яких: 18201,61 доларів США - заборгованості за кредитом; 2428,90 доларів США - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 500,25 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 1014,99 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Розподілено судовий збір шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 8633 грн. 52 коп.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору споживчого кредиту нікчемним - відмовлено.

Додатковим рішенням того ж суду від 30 червня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 липня 2019 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог банка про стягнення кредитної заборгованості та стягненні судового збору змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № NKIPGK04040066 від 12 жовтня 2007 року у загальному розмірі 12661,68 доларів США, що за еквівалентом становить 329135 грн. 71 коп., з яких: 11049, 86 доларів США - заборгованості за кредитом; 1276,83 доларів США - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 334,99 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та судовий збір у розмірі 528 грн. 67 коп.

Вказане рішення в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору споживчого кредиту нікчемним змінено, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції вказаної постанови апеляційного суду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2017 року у незмінній апеляційним судом частині та постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 липня 2019 року залишено без змін.

26 лютого 2021 року ОСОБА_1 поштою направила до Миколаївського апеляційного суду заяву про перегляд постанови Миколаївського апеляційного суду від 19 липня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що вона дізналася про існування обставин, що, на її думку, є підставою для перегляду постанови Миколаївського апеляційного суду від 19 липня 2019 року у провадженні № 22-ц/812/949/19, 27 січня 2021 року від Громадської організацій «Правозахисник Миколаївської області», членом якої вона є, коли член цієї організації - ОСОБА_2 отримав 25 січня 2021 року копію постанови Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного від 14 січня 2021 року у справі 487/2086/17-ц (провадження № 61-1839св19), де зазначені ці обставини.

Підставою для перегляду постанови Миколаївського апеляційного суду від 19 липня 2019 року у провадженні № 22-ц/812/949/19 за нововиявленими обставинами заявниця зазначає про те, що Верховний Суд у постанові від 14 січня 2021 року у іншій справі 487/2086/17-ц (провадження № 61- 1839св19) вказав, що суди першої та апеляційної інстанцій повинні були встановити обставини нікчемності умов кредитного договору, які суперечать положенням статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладання спірного кредитного договору) та статті 228 ЦК України.

Враховуючи, що Миколаївський апеляційний суд при розгляді цієї цивільної справи № 490/4123/16-ц та винесенні постанови від 19 липня 2019 року у провадженні № 22-ц/812/949/19 відмовився розглянути невідповідність окремих умов договору вимогам законодавчих кредитного договору, де зазначено, що заявник повинен був щомісячно крім відсотків за користування кредитом сплачувати щомісячну винагороду за резервування ресурсів у розмірі 3 % річних від сумі зарезервованих ресурсів, нікчемність умов кредитного договору, які суперечать положенням статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладання спірного кредитного договору) та статті 228 ЦК України, також, що не встановив обставини нікчемності умов п.п. 2.2.7., 2.3.9, 3.9., 3.10., 4.1., 4.2., 4.3., 4.4., 4.5., 6.2., 7.1., 7.4., 7.5., кредитного договору , які суперечать положенням статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 228 ЦК України, що апеляційний суд не звернув увагу, що вищезазначені обставини є істотними для даної цивільної справи, а також, що заявнику не були і не могли бути відомі на час розгляду справи, що обставини нікчемності умов кредитного договору повинні бути розглянуті судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 228 ЦК України, де зазначено що, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження, майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

В суд апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, ОСОБА_1 просила розглядати заяву у її відсутності та її представника.

Зважаючи на вимоги частини 1, 3, 8 статті 128, 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення інших учасників справи, які не з`явилися, належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про перегляд постанови апеляційного суду не підлягає задоволенню із таких підстав.

Так, Миколаївський апеляційний суд переглянувши законність рішення районного суду від 11 травня 2017 року, постановою від 19 липня 2019 року апеляційну скаргу задовольнив частково. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та стягнення судового збору змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 12661,68 доларів США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 329135,71 грн., з яких 11049,86 доларів США заборгованість за кредитом, 1276,83 доларів США-заборгованість по відсотками за користування кредитом та 334,99 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язання. Розподілено судовий збір.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про визнання договору споживчого кредиту нікчемним змінено, шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що стягуючи нараховану позивачем суму боргу в частині заборгованості за кредитом, за відсотками за комісією та пеню, суд не звернув уваги на необґрунтованість таких нарахувань.

Також апеляційним судом враховано уточнений розрахунок Банку від 21 травня 2019 року, в якому борг нараховано виходячи з первинної процентної ставки в розмірі 11,04% та без нарахування комісії, а суми надмірно сплачені боржником за попередній період віднесено на зменшення тіла кредиту.

Відповідно до цього розрахунку борг становить 12661,68 доларів США, що еквівалентно 287 237,04 грн, з яких 11 049,86 доларів США - заборгованість за кредитом, 1276,83 доларів США - заборгованість за процентами, 334,99 доларів США - пені за період з 2015 по 2016 рік.

В зв`язку з цим рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитним договором було змінено та стягнуто з відповідача на користь банку суму заборгованості, визначену в розрахунку банку від 21 травня 2019 року.

Крім цього, апеляційний суд не погодився з висновками районного суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні зустрічного прозову про визнання кредитного договору нікчемним.

Обставини, на які посилається ОСОБА_3 вказують на невідповідність умов договору вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», а саме в частині надання повної інформації щодо вартості кредиту; інформації щодо наявності інших форм кредитування, які є більш сприятливі, ніж непрозора на її думку ануїтетна форма, що призвело до забороненої законом нечесної підприємницької діяльності кредитора.

Згідно положень статей 215, 203 ЦК України таке є підставою для визнання договору недійсним, а не нікчемним. Нікчемність же правочину встановлюється законом, в зв`язку з чим такий правочин (нікчемний) в силу саме закону є недійсним.

З урахуванням обставин, на які посилається ОСОБА_3 в зустрічній позовній заяві та характер її порушеного права як споживача фінансових послуг, на захист якого остання звернулася до суду з цим зустрічним позовом, апеляційний суд виходив з того, що законом встановлено ефективний спосіб захисту цього права, а саме шляхом визнання договору недійсним, як оспорюваного договору в тій частині, яка на думку відповідача, не ґрунтується на законі.

Такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, не є належним способом захисту прав та інтересів, установленим законом та не може бути ефективним для захисту порушених прав ОСОБА_4 .

Оскільки, районний суд дійшов правильного висновку, що зустрічний позов не підлягає задоволенню, разом з тим у мотивувальній частині правове обґрунтування такого висновку виклав неправильно, тому рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині щодо відмови в задоволенні зустрічного позову про визнання кредитного договору нікчемним було змінено в частині мотивів відмови у задоволенні зустрічного позову.

Згідно із частинами 1, 2, 4, 5 статті 423 ЦПК України рішення суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, що існують на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Слід розрізняти також нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, незадоволення певних клопотань про витребування доказів, призначення експертизи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Не є нововиявленими обставинами також ті обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (справа «Пономарьов проти України» (CASE «PONOMARYOV v. UKRAINE»), рішення від 03 квітня 2008 року).

З аналізу наведених ОСОБА_1 підстав щодо перегляду постанови суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами вбачається, що заявниця посилається як на нововиявлені обставини на висновки Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року по справі № 487/2086/17-ц, яка розглядалася за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом останнього до Банку про зобов`язання перерахувати платежі за кредитом, тобто у справі між іншими сторонами.

Згідно доводів щодо перегляду постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами заява подана, фактично, з метою переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи № 487/834/18, зміни рішення по справі через незгоду позивачки з висновками суду, а саме - щодо наявності підстав для визнання нікчемним кредитного договору від 12 жовтня 207 року між нею та банком.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що наведені ОСОБА_1 у заяві обставини (висновки суду касаційної інстанції при перегляді іншої цивільної справи, учасником якої заявниця не була) не можуть бути віднесені до нововиявлених, оскільки вони не відповідають усім необхідним умовам для віднесення їх до таких, та зводяться до незгоди заявниці з оцінкою судом апеляційної інстанції наявних у справі доказів та висновками щодо необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, але не містять посилань на будь-які нововиявлені обставини в розумінні статті 423 ЦПК України.

Відповідно до частини 3 статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не містить доводів, що свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 429 ЦПК України, для її задоволення та скасування судового рішення, що переглядається, а тому у задоволенні цієї заяви необхідно відмовити.

Керуючись статтями 381, 423, 429 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Миколаївського апеляційного суду від 19 липня 2019 року у справі за позовом Публічного Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору споживчого кредиту нікчемним - відмовити.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова