Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2021 Справа №607/22786/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Хримко У.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 13.09.2020 о 15 год. 50 хв. на вул. Тернопільська в с. Глибочок Тернопільського району Тернопільської області водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п. п. 12.1, 2.3 (б) ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не був уважним та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Suzuki GrandVitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , який виконував маневр розвороту попереду.

Внаслідок вказаної ДТП транспортному засобу марки «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є позивач, було заподіяно матеріальну шкоду. Вартість відновлювального ремонту без урахування ПДВ та коефіцієнта фізичного зносу деталей, згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку становила 78 695,34 грн. Однак ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», в якої на момент ДТП був застрахований відповідач, виплатила в користь позивача страхове відшкодування в сумі 32 921,42 грн.

Окрім матеріальної шкоди, позивач вказує що йому також заподіяна моральна шкода. Оскільки зазначена обставина змінила звичний спосіб його життя, обмежила його можливість використовувати автомобіль для власних потреб, вільно і незалежно пересуватися без додаткових витрат часу та коштів на організацію вирішення щоденних справ. Багато заздалегідь запланованих справ, що потребували пересування автотранспортом, довелось відкласти, а від інших - взагалі відмовитись. Змінився звичний розпорядок дня. Крім того, джерелом переживань та негативних емоцій була необхідність організації ремонту автомобіля та пов`язані із цим грошові затрати.

У зв`язку з не досягненням згоди, щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь 45 773, 92 грн майнової шкоди та 15 000,00 грн моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Однак через канцелярію суду представник позивача подала заяву про те, що зміст позовних вимог підтримує з підстав та обґрунтувань викладених у позові та просить його задовольнити та розглядати справу у відсутності позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до висновку.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 13.09.2020 о 15 год. 50 хв. на вул. Тернопільська в с. В. Глибочок Тернопільського району Тернопільської області водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, в порушення вимог п. п. 12.1, 2.3 (б) ПДР України не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не був уважним та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , який виконував маневр розвороту попереду.

Згідно з постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.10.2020 справа № 607/15758/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 20 400,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, а також на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником транспортного засобу марки «Suzuki GrandVitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 , житель с. В. Глибочок Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1998074 від 09.10.2019, ОСОБА_2 застрахував належний йому транспортний засіб марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , від дорожньо-транспортних випадків та інших страхових ризиків, передбачених договором страхування. Відтак на момент ДТП цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ "СК «Арсенал страхування".

Відповідно до звіту № 1194 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Suzuki Grand Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ФОП ОСОБА_4 досліджено станом на 19.09.2020 та встановлено: ринкова вартість досліджуваного ДТЗ складає - 239 918,06 грн; ринкова вартість його відновлювального ремонту складає - 78 695,64 грн; вартість його відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ складає 35 521,42 грн.

ОСОБА_1 звернувся до ПАТ "СК «Арсенал страхування" із заявою про страхове відшкодування від власника транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яке мало місце 13.09.2020. Оскільки даний випадок є страховим, ПАТ "СК «Арсенал страхування" здійснила виплату на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування згідно розрахунку суми збитків в розмірі 32 921,42 грн, що підтверджується листом № 5/к від 04.01.2021, який надійшов від ПАТ "СК «Арсенал страхування".

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно абзацу 4 п. 4 ППВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відносини, що виникають у результаті завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, виділяють у спеціальний делікт у зв`язку з особливостями механізму завдання шкоди, а також умовами виникнення обов`язку таку шкоду відшкодувати. При цьому враховується, що особливі правила ст. 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст.1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою та вини в заподіянні шкоди (постанова Верховного Суду України від 03.06.2015 року у справі №6-305цс15).

Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» звернув увагу судів на те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У зв`язку з тим, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини відповідача, перевищує розмір страхового відшкодування, суд дійшов висновку про те, що з відповідача, як із винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 45 773,92 грн.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховують вимоги розумності i справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичний особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень пленуму Верховного Cуду України у Постанові від 31.03.95р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір її відшкодування визначає суд в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їx тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих i виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової peпyтaції, час та зусилля, необхідних для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода, заподіяна фізичний особі, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявністю вини.

Факт спричинення позивачу моральних страждань відповідачем полягає у пережитому нервовому стресі, душевних переживаннях в зв`язку з пошкодженням свого майна.

Враховуючи обставини справи, завдані матеріальні збитки, ДТП позбавило позивача сталого життя, він був змушений ремонтувати автомобіль, втратив можливість швидко виїхати за зустрічі, а також виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, які полягають у тому, що винна особа повинна очікувати настання для неї несприятливих наслідків, які, зокрема, виражаються у відшкодуванні у достатньо значному розмірі моральної шкоди.

Відтак суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 000 грн у якості відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір за кожну позовну вимогу в розмірі 2 522,40 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10 - 13, 76-82, 89, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. ст. 47, 115, 116, 117 КЗпП України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоду у розмірі 48 773,92 грн ( сорок вісім тисяч сімсот сімдесят три гривні 92 копійки), та сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Відмовити у задоволенні інших позовних вимог.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 29 березня 2021 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко