Справа № 346/496/21
Провадження № 2/346/675/21
02 квітня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі головуючого судді Яремин М.П.
з участю: секретаря Лазановського В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "КОРОТКАН" про розірвання трудового договору,-
свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що наказом від 23.05.2011 року його прийнято на посаду директора ТОВ "КОРОТКАН" безстроково. 18.06.2011 року набрав чинності Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", згідно з положенням якого протягом року з дня набрання чинності цим Законом положення статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, що не відповідають цьому Закону, є чинними в частині, що відповідає законодавству станом на день набрання чинності цим Законом. Цей пункт не застосовується після внесення змін до статуту товариства. Вказує, що загальними зборами учасників вказаного товариства не приймалось рішення про внесення змін до статуту та затвердження нової його редакції у зв`язку з набранням чинності Законом.
Керуючись ст.ст. 31, 32 Закону директором ТОВ «КОРОТКАН» Ровенчуком Д.П. на адресу учасника цього товариства - товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕНЕЦЬ» надіслано повідомлення від 04.06.2020 року про скликання загальних зборів учасників ТОВ «КОРОТКАН» на 10.07.2020 року на 10:00 год., яке отримано ним 11.06.2020 року, що стверджується смс-повідомленням АТ «Укрпошта».
Позивач вважає, що за змістом положень ст. 38 КЗпП України праву директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок вищого органу управління товариством - загальних зборів учасників ТОВ «КОРОТКАН» розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчий орган та внести дані зміни в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Своєю бездіяльністю, яка виявилася в не розгляді та невжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача з посади директора, відповідачем порушені його трудові права, зокрема право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд. Крім того, невнесення відповідачем відповідних змін про його звільнення до вказаного реєстру свідчить про те, що відповідач не припинив з ним трудових відносин та надалі продовжує вважати його директором товариства. Оскільки відповідачем ігноруються трудові права позивача і в позасудовому порядку не приймається рішення про його звільнення з посади директора товариства, а також те, що у зв`язку з похилим віком та систематичними стресами він бажає припинити управління юридичною особою, що надасть йому можливість зберегти своє здоров`я та позбутися стресів, тому він просить розірвати трудовий договір між ним та відповідачем у зв`язку із звільненням за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП з 02.02.2021 року - дати звернення з позовом до суду про розірвання трудового договору.
Позивач у судове засідання не з`явився, 04.03.2021 року він подав до суду письмове клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить проводити у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 60).
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Причин своїх неявок представник відповідача суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно із наказом про прийняття на роботу № 2 від 23.05.2011 року на виконання рішень загальних зборів засновників ТОВ «КОРОТКАН», які оформлені протоколом № 1 від 23.05.2011 року, позивача призначено на посаду директора ТОВ «КОРОТКАН» ( а.с. 7).
03.06.2020 року позивачем надіслано заяву загальним зборам учасників ТОВ "КОРОТКАН" з проханням включити в порядок денний загальних зборів учасників товариства та розглянути питання про звільнення його з посади директора товариства за власним бажанням на підставі даної заяви ( а.с. 8).
04.06.2020 року учаснику ТОВ "КОРОТКАН" - ТОВ "ЖЕНЕЦЬ" позивачем рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення надіслано повідомлення про скликання загальних зборів учасників ТОВ "КОРОТКАН" з порядком денним про розгляд заяви директора ТОВ "КОРОТКАН" ОСОБА_1 від 03.06.2020 року про звільнення з посади директора за власним бажанням, яке вручене адресату 11.06.2020 року, про що свідчить повідомлення АТ «Украпошта» (а.с.9-12).
Відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником юридичної особи ТОВ "КОРОТКАН", керівником якої зазначено ОСОБА_1 , є ТОВ "ЖЕНЕЦЬ", засновниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с. 13-21).
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно зі ст. 22 КЗпП України відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).
Частиною 1 ст. 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 року №14-рп/2004, від 16.10.2007 року №8-рп/2007 та від 29.01.2008 р. №2-рп/2008 зазначав, що визначене ст.43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач не вжив заходів в позасудовому порядку для прийняття рішення про звільнення позивача з посади директора відповідно до поданої ним заяви, порушивши його трудові права, зокрема, право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд та не вніс відповідних змін про його звільнення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що свідчить про те, що він не припинив трудових відносин з позивачем, який у зв`язку з похилим віком та систематичними стресами бажає припинити управління юридичною особою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі наведеного, ст. 43 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 81 ЦК України, ст. 38 КЗпП України, та, керуючись ч. 2 ст.247, ст.ст. 258, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 02 квітня 2021 року.
Суддя Яремин М. П.