Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/208/20
Провадження № 2/376/81/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2021 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.,

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він, є власником будинку АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується договором Купівлі-продажу від 24.01.1984 року.

В будинку АДРЕСА_1 з жовтня 2006 року зареєстрований колишній зять позивача ОСОБА_2 , який в будинку ніколи не проживав.

22.09.2016 року дочка позивача ОСОБА_3 розірвала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується копією рішення суду.

Позивач вказує, що в даному будинку відповідач зареєстрований, але не проживав і не проживає, що підтверджується довідкою Сквирської міської ради Київської області №2608 від 07.11.2019 року, актом обстеження умов проживання від 16.01.2020 року.

Відповідач не є членом сім`ї позивача.

Відповідач добровільно зніматися з реєстрації не бажає, його реєстрація впливає на розмір комунальних послуг, позивач не має можливості отримувати субсидію, однак відповідач ігнорує прохання позивача, тому він звертається до суду з даним позовом та просить суд:

Визнати ОСОБА_2 , 1982 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами (а.с.40).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.26,29,32,34).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На підставі вимог ст.. 223 ЦПК України, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутність не з`явившихся учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 24.01.1984 року (а.с.9-12) та копією Технічного паспорту на житловий будинок Інвентарний номер 3233 (а. с. 13 - 17).

В будинку АДРЕСА_1 з жовтня 2006 року зареєстрований колишній зять позивача ОСОБА_2 , який в будинку ніколи не проживав, що підтверджується довідкою Сквирської міської ради Київської області №2608 від 07.11.2019 року (а.с.20), актом обстеження умов проживання від 16.01.2020 року (а.с.21).

22.09.2016 року дочка позивача ОСОБА_3 розірвала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується копією рішення суду від 22.09.2016 року (а.с.19).

Відповідач не є членом сім`ї позивача.

Відповідач добровільно зніматися з реєстрації не бажає, його реєстрація впливає на розмір комунальних послуг, позивач не має можливості отримувати субсидію, однак відповідач ігнорує прохання позивача, тому він звертається до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати а оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені угоди.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з вимогами ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців . Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом

Відповідно до вимог ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки право позивача як власника будинку, дійсно порушується тим, що в будинку, який належить йому на праві приватної власності, зареєстровано відповідача ОСОБА_2 , який ніколи не проживав в будинку, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319,391 ЦК України, ст. 71,72,150 ЖК України, ст. ст. 2, 4, 12,13, 76,81, 223,247, 258,259,263 -265, 351,352,354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , 1982 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко