Провадження № 2/932/4240/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Скопа А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

21.10.2020 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12.07.2008 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого вони мають спільну дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа про розірвання її шлюбу з відповідачем. На сьогодні та після розірвання шлюбу їх донька буде проживати разом з нею. Щомісячно на утримання доньки вона витрачає приблизно 18000,00 грн. на одяг, їжу, навчання, транспорт, мобільний інтернет та зв`язок кишенькової пошти, відпочинок, лікування та інші необхідні речі для повноцінного життя дитини. На сьогодні вони з донькою проживають в орендованій квартирі, донька має проблеми з зором, потребує періодичного проходження окуліста та придбання окулярів. Відповідач сплачує аліменти нерегулярно та в розмірі, який не покриває половини витрат на дитину. ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, заборгованості по сплаті не має, їй відомо, що періодично він їздить на заробітки до республіки Польщі та має фінансову можливість надавати кошти на утримання їх спільної доньки.

Посилаючись на зазначене, позивач просить постановити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 9000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до досягнення дитини повноліття.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 21.10.2020 року зазначена цивільна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О.

Ухвалою судді від 04.11.2020 року у справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін

15.01.2021 року від представника відповідача до суду надійшов Відзив на позовну заяву.

27.01.2021 року до суду надійшла від позивача Відповідь на відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали та, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та не заперечувала про ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 2500,00 грн.

Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 12.07.2008 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 386.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 10.08.2008 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1170.

Сімейні відносини між сторонами припинені, в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа про розірвання їх шлюбу. На сьогодні та після розірвання шлюбу донька сторін буде проживати разом позивачкою.

За твердженням позивачки вона щомісячно на утримання доньки витрачає приблизно 18000,00 грн. на одяг, їжу, навчання, транспорт, мобільний інтернет та зв`язок кишенькової пошти, відпочинок, лікування та інші необхідні речі для повноцінного життя дитини. На сьогодні вони з донькою проживають в орендованій квартирі, донька має проблеми з зором, потребує періодичного проходження окуліста та придбання окулярів. Відповідач сплачує аліменти, проте за поясненнями позивачки нерегулярно та в розмірі, який не покриває половини витрат на дитину.

Встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , він є фізичною особою-підприємцем, періодично їздить на заробітки до країни Польщі та має фінансову можливість надавати кошти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку фактично надає щомісячно. Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, він, працюючи за кордоном, має незначний та нерегулярний заробіток.

Надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини підтверджується копіями платіжних доручень за період з січня 2020 року по січень 2021 року, відповідно до яких цей в період відповідачем на рахунок позивачки в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» перераховувалися грошові суми в рахунок сплати аліментів, а саме: платіжним дорученням від 28.01.2020 року про переведення 350,00 грн., платіжним дорученням від 14.02.2020 року про переведення 200,00 грн., платіжним дорученням від 04.03.2020 року про переведення 1000,00 грн., платіжним дорученням від 17.03.2020 року про переведення 1000,00 грн., платіжним дорученням від 01.04.2020 року про переведення 500,00 грн., платіжним дорученням від 06.04.2020 року про переведення 500,00 грн., платіжним дорученням від 12.04.2020 року про переведення 500,00 грн., платіжним дорученням від 23.05.2020 року про переведення 600,00 грн., платіжним дорученням від 25.05.2020 року про переведення 660,00 грн., платіжним дорученням від 29.05.2020 року про переведення 500,00 грн., платіжним дорученням від 02.06.2020 року про переведення 500,00 грн., платіжним дорученням від 14.08.2020 року про переведення 1500,00 грн., платіжним дорученням від 01.10.2020 року про переведення 3000,00 грн., платіжним дорученням від 01.11.2020 року про переведення 3000,00 грн., платіжним дорученням від 04.12.2020 року про переведення 3000,00 грн., платіжним дорученням від 01.06.2021 року про переведення 3000,00 грн.

Отримання вказаних грошових коштів у зазначених сумах підтвердила в судовому засіданні і позивач.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Як вбачається з матеріалів справи, вік доньки сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час розгляду справи становить повних 12 років.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України, з дійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд погоджується з доводами позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

В судовому засіданні представник відповідача посилалася на відсутність у відповідача можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачкою у даній справі розмірі та зазначала, що протягом 2020-2021 років відповідач переказував позивачці гроші на утримання дитини.

Судом встановлено, що відповідач за станом здоров`я не має перешкод для надання матеріальної допомоги своїй дитині, у нього відсутні матеріальні зобов`язання щодо утримання інших дітей, інші особи, в тому числі непрацездатні, на його утриманні не перебувають і доказів протилежного суду не надано.

З наданих відповідачем вищевказаних платіжних доручень вбачається, що отриманий від його діяльності дохід забезпечує відповідачеві такий рівень життя, що він має фінансову можливість надавати позивачці на утримання своєї дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальну допомогу у розмірі 3000,00 грн. щомісячно.

Зважаючи на викладене, суд

вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення аліментів частково, та ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 21.10.2020 року.

Будь-яких доказів того, що відповідач має змогу надавати позивачці допомогу на утримання дитини у вказаному нею розмірі 9000,00 грн. щомісячно, позивачем суду не надано, тому її позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнувши з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 21.10.2020 року.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О.Кудрявцева