1Справа № 335/7662/20 2/335/387/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 04.09.2008 року між банком та ОСОБА_1 була підписана заява № б/н з метою отримання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 1100,00 грн.

Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору щодо повернення кредитних коштів, позивач просив суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором у сумі 29192 грн. 05 коп., яка складається з наступного: 999,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 24986,76 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3206,19 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також судові витрати.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2020 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Згідно відзиву на позовну заяву, представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з мотивів пропуску строку давності звернення позивача до суду. В обґрунтуванні своїх заперечень вказує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14, картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України). Таким чином, позивач пропустив трирічний строк для звернення до суду для стягнення тіла кредиту та однорічний строк для стягнення пені.

Згідно відповіді на відзив, позивач просить позовні задовольнити вимоги в повному обсязі, оскільки сторонами при укладанні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору, згідно виписки по рахунку, відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за договором, що свідчить про обізнаність відповідача про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором.

Ухвалою суду від 05.01.2021 було витребувано від позивача копії документів, що долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судове дебати не проводяться.

Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, разом з позовом подав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказував, що позивачем було пропущено строк позовної давності, матеріали справи підтверджують даний факт. Просив відмовити з мотивів пропуску строку давності в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення представника відповідача, всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку з чим 04.09.2008 року (а.с. 15) підписав заяву, в якій вказав свої персональні дані та виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальну». У заяві-анкеті зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», на якій міститься підпис відповідач, що свідчить про його ознайомленість з базовою відсотковою ставкою 2,5%, яка нараховується позивачем на залишок заборгованості (а.с. 14).

Як вбачається з довідки про видані картки та довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , 04.09.2008 останньому була видана одна кредитна картка № НОМЕР_1 , з терміном дії 12/2011, та встановлений кредитний ліміт в розмірі 1000,00 грн. (а.с. 16-17).

У відзиві представником відповідача зазначено, що відповідач не заперечує отримання грошових коштів за вказаною кредитною карткою в розмірі 950,00 грн., що також підтверджено випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 , яка надана банком до позовної заяви (а.с. 31-34).

Так, у виписці по особовому рахунку ОСОБА_1 міститься інформація про видачу готівкових коштів 05.09.2008 та 11.09.2008 в сумі 999,10 грн. з урахуванням комісії позивача.

З аналізу вказаної виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 суд дійшов висновку, що відповідач після 11.09.2008 року не користувався кредитною карткою, оскільки виписка містить інформацію, що починаючи з 31.10.2008 та протягом всього спірного періоду позивачем здійснені автоматичні службові операції по нарахуванню відповідачу штрафів та списанню відсотків за прострочений кредит.

Поповнення карткового рахунку відбулося лише в 2019 році. Так, 04.04.2019 картковий рахунок № НОМЕР_1 був поповнений на 204,91 грн.; 19.09.2019 - тричі картка була поповнена на 314,68 грн., двічі - на 204,91 грн, по одному разу - на 146,02 грн, 256,06 грн. та 182,96 грн..

Отже в 2019 році по картковому рахунку відповідача мали місце транзакції на загальну суму 2143,81 грн. з формулюванням «погашение задолженности реф…. пополнение карточного счета».

Як вбачається з відповіді позивача від 09.02.2021 № 256719-ВБ (а.с. 87-88) вказані платежі відбулися згідно з виконавчим листом про погашення заборгованості. Для прикладу позивачем вказана розшифровка по одному з платежів, в якій зазначений виконавчий лист № 335/3789/14-ц від 22.08.14 року, а платником вказаний Приазовський районний ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

Отже, як встановлено з наданих документів, вказані операції 04.04.2019 року та 19.09.2019 року з поповнення платіжної картки, якою з 2008 року не користується відповідач, свідчать про здійснення погашенням заборгованості по іншим зобов`язанням відповідача. Таке зарахування грошових коштів по виконавчому листу у справі № 335/3789/14-ц, здійснено в порядку примусового виконання судового рішення органами, що здійснюють таке виконання, та не залежалі від волевиявлення відповідача і не були спрямовані на погашення суми боргу по картковому рахунку № № НОМЕР_1 .

Таким чином, вказані платежі не можуть бути судом взяті до уваги для встановлення обставин в цій справі.

Як зазначено судом вище, до позовної заяви надана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка містить підпис відповідача.

З аналізу умов, викладених у вказаній довідці, вбачається, що розмір щомісячних платежів визначений в довідці в розмірі 7% від розміру заборгованості, строк погашення - до 25 числа місяця, який слідує за звітним. Звітним періодом (місяцем) відповідно до п.2 Умов та правил надання банківських послуг, що долучені позивачем до позовної заяви, є період, який передує даті виконання боргових зобов`язань перед банком.

Отже за умови належного виконання зобов`язань відповідач мав здійснювати повернення кредитних коштів щомісяця у розмірі 7% від суми боргу, що становить 69,94 грн. до 25 числа місяця, починаючи з 25.10.2008 року. Таким чином повне погашення мало відбутися протягом 15 місяців до січня 2010 року (69,94 грн.*15 місяців=1049,10 грн.)

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України).

Як вбачається з довідки про видані картки термін її дії сплив після 12/2011.

Отже відповідач мав обов`язок повернути всю суму кредиту до 31.12.2011 року.

Тобто позивач мав право на звернення до суду з вимогами про стягнення боргу з відповідача до 31.01.2015 року.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, суд виходить з наступного.

На підтвердження факту обумовлення між сторонами процентної ставки за користування кредитним лімітом позивачем було надано вищевказану анкету-заяву та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду». В зазначених документах вказані базова процентна ставка, порядок погашення кредиту (до 25 числа наступного за звітним), пільговий період, обов`язковий щомісячний платіж та інше.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Враховуючи, що відповідач відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду» мав здійснювати періодичні платежі та з урахуванням строку дії картки мав повернути кредит до 12/2011, то суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності до вимог про стягнення відсотків.

За офіційним тлумаченням частини четвертої статті 42 Конституції України в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин і свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, з огляду на що споживач послуг банку приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений, а банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Відповідно, суд відкидає аргументи позивача, викладені у відповіді на відзив, про невизначений строк дії картрахунків з посиланням на п. 9.3. Умов та Правил та на автоматичну пролонгацію кожні 12 місяців договору (п. 9.12.) з огляду на те, що останні - Умови та правила, не містять підпису відповідача, а отже не погоджені ним, а строк та порядок повернення кредиту був визначений у зазначеній вище довідці та в межах дії картки.

За відсутності в заяві-анкеті, довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду» домовленості сторін про пролонгацію кожні 12 місяців договору та безстроковість дії картрахунку, надані позивачем витяги з умов та правил, які не містять підпису відповідача, в судовій практиці застосування ст.ст. 633, 634 ЦК України за висновками Великої палати Верховного Суду у зазначеній постанові № 14-131цс19 не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не можуть підтверджувати вказаних обставин.

Позивачем заявлено до стягнення 3206,19 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань. Підставою нарахування пені є довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна».

Нарахуванням пені після закінчення строку кредитування, тобто після 31.12.2011 року, є безпідставним та незаконним, а заявлені вимоги до її стягнення необґрунтовані та такі, що заявлені після спливу строку позовної давності. Так, приписами частини другої статті 257 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В цій справі строк позовної давності для стягнення пені в розмірі 3206,19 грн. в будь-якому разі сплив 01.01.2012 року, тобто через рік після закінчення строку дії картки-строку кредитування.

Така позиція підтверджена нормативно, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідні висновки також містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року (справа №14-154цс18) та від 31.10.2018 (справа №202/4494/16-ц).

За цих обставин суд приходить до висновку, що даний позов було подано з пропуском строку позовної давності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність застосування строків позовної давності і відмовити у зв`язку із цим у задоволенні вимог в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81 89, 258, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Геєць