_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/2-597/11
Провадження № 2-р/947/21/21
УХВАЛА

про роз`яснення рішення

02.04.2021 року

Київський районний суд м. Одеси,

головуючий суддя Куриленко О.М.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про роз`яснення рішення суду по цивільній справі № 1512/2-597/11 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Селезньової Галини Миколаївни про визнання недійсним договору довічного утримання та заповіту, зобов`язання усунути перешкоди у здійсненні права власності та користування житлом, вселення,

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2021 року заявник ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, в якій просить: роз`яснити рішення Київського районного суду м. Одеси по справі № 1512/2-597/11, яким було визнано недійсним договір довічного утримання від 25.04.2008 р., укладений між громадянкою ОСОБА_5 та громадянкою ОСОБА_2 в частині скасування права власності ОСОБА_2 , що було набуте на підставі зазначеного судом договору та також як саме, на підставі яких документів, ОСОБА_2 повинна набути право власності на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник заявника ОСОБА_2 ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі, наполягала на її задоволенні? посилаючись на обставини викладені в ній.

Інші сторони по справі у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 1512/2-597/11 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Селезньової Галини Миколаївни про визнання недійсним договору довічного утримання та заповіту, зобов`язання усунути перешкоди у здійсненні права власності та користування житлом, вселення.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2019 року, що набрало законної сили 19 травня 2020 року, позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Селезньової Галини Миколаївни про визнання недійсним договору довічного утримання та заповіту, зобов`язання усунути перешкоди у здійсненні права власності та користування житлом, вселення було задоволено частково. Визнано недійсним договір довічного утримання від 25 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Селезньовою Г.М., зареєстрований в реєстрі за № 964. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 51 гривня. В решті позовних вимог відмовлено.

На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2019 року ОСОБА_2 звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області Бахової Вікторії Іванівни із заявою щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, Державний реєстратор 25.02.2021 року винес рішення про відмову у державній реєстрації, оскільки в рішенні суду не визнано припиненим цим рішенням речових прав на вищезазначену квартиру, а тому не може бути прийнята реєстратором як підстава для проведення державної реєстрації права власності.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Отже у відповідності до статті 271 ЦПК роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Підставою для застосування правил даної статті є обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в цивільній справі - ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі № 14 від 18.12.2009 року зазначено, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України «Судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України». Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, є «обов`язковість рішень суду».

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч.1 та ч. 2 ст. 18 ЦПК України).

Також згідно ст. 11 «Про судоустрій України» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об`єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиціальність) судових рішень для інших судів, органів прокуратури, слідства, дізнання визначається процесуальним законом.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З огляду на викладене, рішення суду про визнання недійсним договору не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно без скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав. У разі визнання недійсним договору, що став підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав, слід одночасно заявляти вимогу про скасування вказаного рішення про державну реєстрацію прав. Такі вимоги є відповідним і законним способом судового захисту в даному випадку, оскільки за чинним Цивільним кодексом України право власності виникає з моменту його реєстрації.

З огляду на вищевказані вимоги чинного законодавства України, та беручи до уваги той факт, що рішення суду набрало законної сили, суд вважає за необхідним частково задовольнити заяву ОСОБА_2 та роз`яснити рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2019 року у справі № 1512/2-597/11 в частині того, що визнання недійсним договору довічного утримання від 25.04.2008 року, укладеного між громадянкою ОСОБА_5 та громадянкою ОСОБА_2 є підставою для скасування права власності ОСОБА_2 , що було набуте на підставі зазначеного скасованого судом договору.

Разом з тим, питання того, як саме та на підставі яких документів ОСОБА_6 повинна набути право власності на спірну квартиру, не може бути вирішено під час розгляду даної заяви, так як стосується майбутніх дій відповідача, яка має право розпорядитись своїми правами на власний розсуд.

Керуючись ст. 271 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про роз`яснення рішення суду по цивільній справі № 1512/2-597/11 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Селезньової Галини Миколаївни про визнання недійсним договору довічного утримання та заповіту, зобов`язання усунути перешкоди у здійсненні права власності та користування житлом, вселення задовольнити частково.

Роз`яснити рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2019 по справі №1512/2-597/11 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Селезньової Галини Миколаївни про визнання недійсним договору довічного утримання та заповіту, зобов`язання усунути перешкоди у здійсненні права власності та користування житлом, вселення, в частині того, що визнання недійсним договору довічного утримання від 25.04.2008 року, укладеного між громадянкою ОСОБА_5 та громадянкою ОСОБА_2 , є підставою для скасування права власності ОСОБА_2 , що було набуте на підставі зазначеного скасованого судом договору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси

Суддя Куриленко О. М.