КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №359/8181/18 головуючий у суді І інстанції: Журавський В.В.
провадження №22-ц/824/5950/2021 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р.., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2021 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 жовтня 2014 року приватний нотаріус Чуловський В. А. невірно видав виконавчий напис про звернення стягнення на земельну ділянку, що належить позивачу на праві власності, оскільки заборгованість перед банком не є безспірною. При зверненні стягнення на іпотечне майно банк не дотримався вимог чинного законодавства, внаслідок чого були порушені права та охоронювані законом інтереси позивача. ОСОБА_1 просив визнати виконавчий напис нотаріуса від 23 жовтня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 4118, таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року скасовано. Передано справу № 359/8181/18 на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ході підготовчого провадження представник АТ «Альфа-Банк» подав клопотання про закриття провадження у цивільній справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, яке обґрунтував тим, що станом на час звернення позивача до суду з даним позовом, між сторонами не залишилось не врегульованих питань за виконавчим написом нотаріуса. Оскільки, виконавчий напис, вчинений 23 жовтня 2014 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А., вже виконаний, а майно за іпотечним договором, на якому був вчинений виконавчий напис, реалізовано у законний спосіб в межах виконавчого провадження до пред`явлення позову до суду.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2021 року задоволено клопотання Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що виконавчий напис нотаріуса від 23 жовтня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 4118 вчинений з порушенням національного законодавства, і в подальшому слугував підставою для відкриття виконавчого провадження, що спричинило проведення електронних торгів з продажу нерухомого майна, а саме земельної ділянки, яка належала на праві власності у позивача. Зазначає, що закриваючи провадження, суд позбавив можливості позивача захистити свої права. Також звертає увагу суду на те, що він не отримував письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним договором, і вказує на відмітку яка міститься на копії конверта наданого ПАТ "Альфа-Банк" про те, що конверт не вручений і повернутий ПАТ "Альфа-Банк" у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Крім того, вважає, що не заслуговує на увагу і повідомлення про вручення йому рекомендованого повідомлення №496, оскільки воно не має його підпису. Також, посилається на правові висновки, які викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №207/1587/16.

Учасники справи відзиви на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що спірний виконавчий напис, вже станом на день пред`явлення позову до суду, а саме станом на 11 жовтня 2018 року, був фактично виконаний шляхом проведення електронних торгів, визначення переможця торгів та закінчення виконавчого провадження, а тому, враховуючи відсутній предмет спору, у відповідності до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України закрив провадження у справі.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 12 листопада 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 800002638 на загальну суму 42 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16 % річних з кінцевим терміном повернення до 12 листопада 2027 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 12 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк», укладено іпотечний договір № 800002638-Й, згідно якого ЗАТ «Альфа-Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) уклали цей договір, згідно з пунктом 1.1 якого у забезпечення зобов`язання, визначеного у статті 2 цього договору, іпотекодавець надає іпотекодержателю у іпотеку нерухоме майно, зазначене у пункті 3.1 цього договору, а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку з кадастровим номером № :01:003:0038, площею 0,1222 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Іванків, що надалі іменується «предмет іпотеки», а іпотекодержатель приймає його у іпотеку та набуває право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, якщо інше не встановлено законом. Цей договір посвідчено 12 листопада 2007 року приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В..

12 вересня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до ОСОБА_1 з письмовою вимогою за вих. № 80784-34-6/6 від 10 вересня 2014 року (що підтверджується копією конверту) про усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним договором та необхідність здійснити сплату заборгованості, а також про те, що у випадку невиконання вимог іпотекодержателя у встановлений строк, ПАТ «Альфа-Банк» має право згідно із законодавством на звернення стягнення на предмет іпотеки. У зазначеній вимозі вказується, що у порушення вказаних вище умов кредитного договору, позичальником не погашено належні до сплати суми кредиту, процентів та пені. Враховуючи вищевикладене ПАТ «Альфа-Банк» вимагає достроково виконати боргові зобов`язання позичальника за кредитним договором в повному обсязі.

23 жовтня 2014 року приватний нотаріус Чуловський В. А. видав виконавчий напис за яким пропонує звернути стягнення на земельну ділянку загальною площею 0,1222 га , кадастровий номер :01:003:0038, що розташована за адресою с. Іванків Бориспільського району Київської області, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку, що належить на праві власності ОСОБА_1 . Зазначене нерухоме майно на підставі іпотечного договору № 800002638-И від 12 листопада 2007 року було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань ОСОБА_1 по кредитному договору № 800002638 від 12 листопада 2007 року ЗАТ «Альфа-Банк» правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк». За рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки, пропонується задовольнити вимоги ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі заборгованості що становить 527 238,41 грн..

18 червня 2018 року в межах виконавчого провадження №56035828 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 23 жовтня 2014 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А., зареєстрованого в реєстрі за №4118, проведено електронні торги з реалізації предмета іпотеки.

Згідно протоколу проведення електронних торгів №339672 від 18 червня 2018 року визначений переможець торгів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц.

Встановлено, що сторони добровільно не врегулювали спір, добровільного виконання боржником заявлених до нього вимог не відбулось, нерухоме майно фізично знищено не було, щодо якого вчинявся виконавчий напис. Навпаки боржник - позивач оспорює наявну заборгованість та не погоджується з діями стягувача та нотаріуса щодо видачі виконавчого напису, який в подальшому став підставою (правочину), проведення торгів.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність предмету спору та наявності підстав для закриття провадження у справі, оскільки виконання спірного виконавчого напису, на день пред`явлення позову до суду, шляхом проведення електронних торгів, визначення переможця торгів та закінчення виконавчого провадження не свідчить про те, що між сторонами відсутній спір.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Тобто при вирішенні питання щодо закриття провадження у даній справі, суд першої інстанції не вірно застосував положення п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 379 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2021 року скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «02» квітня 2021 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіД.Р. Гаращенко
О.І. Сліпченко