Провадження № 2-п/161/33/21
У Х В А Л А

31 березня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 13.10.2020 у справі № 161/13513/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 13 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Заяву обгрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи, а відтак був позбавлений можливості подати суду свої заперечення проти вимог позивача, а також докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме він має на утриманні хвору, непрацездатну матір, на лікування якої витрачає кошти, є безробітнім. Зазначає, що згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, у розмірі 1197,50 грн.

З наведених мотивів відповідач просить суд поновити йому строк на подання заяви про перегляд зазначеного заочного рішення та скасувати його.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутності, вимоги зазначені в заяві підтримує та просить задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про час, дату та місце розгляду справи належним чином була повідомлена. Разом з тим, ОСОБА_2 надала суду письмові пояснення в яких зазначила, що заява ОСОБА_1 є безпідставною та необґрунтованою, в її задоволені просила відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та заяву про перегляд заочного рішення, подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

13 жовтня 2020 року Луцьким міськрайонним судом ухвалено заочне рішення у справі № 161/13513/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі ј частки від його заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом було встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз глави 11 ЦПК України «Заочний розгляд справи» дає підстави зазначити, що заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, лише при сукупності двох умов:

1) поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не мав можливості повідомити суду,

2) встановлення судом, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для вирішення справи.

Відсутність однієї з умов виключає можливість скасування заочного рішення.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.08.2020 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , якій присвоєно єдиний унікальний № 161/13513/20. Розгляд даної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Вищевказана ухвала суду від 27.08.2020 року разом із копією позовної заяви з додатками 28.08.2020 року за вих. № 161/10052/20/42837/2020, була надіслана ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Зазначена адреса, згідно відомостей підрозділу УДМС України у Волинській області є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 (а.с. 13).

Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців, надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Пунктом 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Із наведеного слідує, що сторона вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у разі вручення судової повістки їй особисто чи повнолітньому члену сім`ї, який проживають разом з нею, за місцем проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку.

Окрім цього, відповідач ОСОБА_1 був повідомленим через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 17), а отже вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка в повній мірі кореспондується із приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, ОСОБА_1 не надано жодних доказів того, що судову повістку із зазначенням у ній дати, часу та місця розгляду справи (09:55 год. 13.10.2020 року) не було вручено ані йому особисто, ані будь-якій іншій повнолітній особі, яка проживає разом з ним за його зареєстрованим місцем проживання.

Факт отримання ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками та судової повістки за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , з урахуванням презумпції правомірності дій працівників ПАТ «Укрпошта» щодо вручення судової кореспонденції, свідчить про належне та своєчасне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

На думку суду, докази, на які посилається відповідач (заявник) у своїй заяві про те, що утрумує непрацездатну матір та є безробітним, не мають істотного значення для правильного вирішення справи. Крім того посилання заявника на вказані обставини не підтвердженні жодними належними доказами.

Оскаржуване рішення ухвалено у відповідності до вимог ст.ст. 180-183 СК України з урахуванням як матеріального так і сімейного стану платника аліментів та стягувача, а також всіх обставин справи, а сам по собі факт відсутності відповідача у судовому засіданні не є підставою для скасування ухваленого заочного рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Разом з цим, ОСОБА_1 у своїй заяві не заперечує щодо сплати аліментів, але не в частці від заробітку (доходу), а в твердій грошовій сумі, що фактично є зміною як способу так і розміру стягнення аліментів, що суперечить вимогам п.2 ч.3 ст.181 СК України, відповідно до якої спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зміна ж розміру аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшена або збільшена за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоров`я когось із них (ст. 192 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалю: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що у даному випадку передбачені законом підстави для скасування заочного рішення відсутні, а тому подану ОСОБА_1 заяву слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 287-288 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 13.10.2020 у справі № 161/13513/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта