Справа № 930/2903/20
Провадження №2/930/267/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23.02.2021 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.,

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача -служба у справах дітей Немирівської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача - служба у справах дітей Немирівської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що позивачці на підставі свідоцтва державного нотаріуса Немирівскої державної контори Кнап Л.П. від 02.12.2020 року належить право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Згідно інформації з домової книги та довідки виконкому Немирівської міської ради від 08.12.2020 року у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Реєстрація зазначених осіб у квартирі позивачки порушує права останньої, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги, нести інші витрати по утриманню квартири через осіб, які не є членами її сім`ї та не проживають у даній квартирі з березня 2019 року.

У зв`язку з наведеним, просили суд визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 , який діє також в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені до нього та його сина ОСОБА_4 позовні вимоги визнав повністю, просив їх задовольнити, при цьому зазначив, що тривалий час проживає за іншою адресою у м. Немирів, задоволення даного позову є необхідним для їх подальшої реєстрації за місцем постійного проживання.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином шляхом направленням судової повістки за останнім відомим місцем її реєстрації, однак вона була повернута суду у зв`язку із відсутністю відповідачки за вказаною адресою. Крім цього, відповідачка ОСОБА_2 повторно було повідомлена судом шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади.

Представник служби у справах дітей Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, свої позиції щодо поданої позовної заяви не висловив.

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження, оскільки відповідач ОСОБА_3 , який також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідач ОСОБА_2 не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, при цьому відповідачі не подали до суду відзив та представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ» №470146 від 17.03.2020 року ОСОБА_1 визнано переможцем лоту №405381, яким є квартира АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного вище протоколу приватним виконавцем Турським О.В. видано акт про проведені електронні торги з реалізації арештованого майна-квартири загальною площею 73, 4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва державного нотаріуса Немирівскої державної контори Кнап Л.П. від 02.12.2020 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 (а.с.11).

Право власності ОСОБА_1 на заначену квартиру зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер№55478211 від 02.12.2020, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №235181033 від 02.12.2020 року.

Згідно інформації з домової книги у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Факт реєстрації ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у зазначеній вище квартирі також підтверджується довідкою №3139, виданою виконкомом Немирівської міської ради 8 грудня 2020 року.

Згідно заяв про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , поданих представником позивача ОСОБА_5 , у знятті з реєстрації місця проживання даних осіб відмовлено.

Актом обстеження по факту проживання/не проживання особи на території Немирівської міської об`єднаної територіальної громади від 21 грудня 2020 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають з березня 2019 року.

Статтею 1 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що громадяни України мають право на житло.

Відповідно до частини третьої статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Разом з тим, згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 319 передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до статті 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

В той же час, згідно з частиною першою статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла (в тому числі колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Судом встановлено, що позивач і відповідачі не пов`язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків, відповідачі не проживають в спірній квартирі з березня 2019 року. Таким чином, відповідачі, будучи зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_2 , чинять перешкоди власниці квартири в користуванні своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім цього, відповідач ОСОБА_3 надав суду заяву про визнання позову.

Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, зокрема, й малолітнього ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання, за яким потребує реєстрації, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 29, 405 Цивільного кодексу України,

ст. 71 ЖК України ст. ст.12, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: Т. Є. Войницька