Номер справи 623/128/21
Номер провадження 2/623/297/2021
РІШЕННЯ

іменем України

06 квітня 2021 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі головуючого судді Одарюка М.П.,

за участю секретаря Костенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу № 623/128/21 за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру у будинку квартирного типу ( гуртожитку),

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 була одинока. Позивачка з 2014 року мешкала з нею однією сім`єю, опікувалась нею, доглядала за нею та після її смерті за свої кошти провела всі необхідні обряди по похованню.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву , в якій просить суд розглядати справи без його участі, покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_2 на праві власності (а.с.15).

30 листопада 2011 року ОСОБА_1 звернулась до Ізюмської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , в якій зазначила, що проживала з померлою однією сім`єю більше п`яти років до моменту її смерті, опікувалася нею, матеріально її забезпечувала (а.с.42).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 2014 року, тобто більше п`яти років, до моменту її смерті. Вважає, що вона є спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки інших спадкоємців у померлої не має позивачка вважає, що наявні підстави для визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Змістом положень ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:

а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;

б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 82 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Суд прийшов до висновку про доведеність факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 з 2014 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вказаний факт підтверджує свідок ОСОБА_3 , зазначивши, що позивачка разом із спадкодавцем з 2014 року по день смерті ОСОБА_2 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно харчувались, надавали взаємну допомогу та позивачка за власні кошти поховала ОСОБА_2 . Матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження заявлених ОСОБА_1 вимог про встановлення зазначеного факту.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Пунктом 1.2, п.4,12, п.4,14, п.4,15, п.4.18 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 року за №296/5, встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності на майно, що належить спадкодавцю.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Згідно до вимог ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Матеріали справи свідчать про те, що 30 листопада 2011 року ОСОБА_1 звернулася до Ізюмської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с.42).

Як зазначено вище позивачка позбавлена можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, бо всі обставини, викладені позивачем на підтвердження вимог, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, доведене наданими допустимими та відносними доказами й жодним чином не спростовується відповідачами, інших спадкоємців померла немає, про що засвідчила суду позивач. Позивачем доведено факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, факт відкриття спадщини та факт прийняття нею спадщини.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 80,81, 265 ЦПК України, ст. ст. 1264, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру у будинку квартирного типу ( гуртожитку - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сімєю з ОСОБА_2 з 2014 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 21,4 кв.м., в тому числі житловою 19,6 кв.м.,яка складається з житлової кімнати пл. 19,6 кв.м., та приміщень загального користування: кухні пл.18, кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М.П. Одарюк