Справа № 296/2444/21
УХВАЛА

Іменем України

"29" березня 2021 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Адамович О.Й., перевіривши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира звернулась ОСОБА_1 та просить винести судовий наказ, яким стягнути аліменти з ОСОБА_2 відповідача по справі, на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , щомісячно, до її повноліття, в розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму.

Дослідивши зміст заяви про видачу судового наказу, приходжу до наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України).

Положеннями ч.2 ст. 19 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом , у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відтак, особа сама обирає спосіб захисту свого права та формує звернення до суду.

Згідно з положенням ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 ЦПК України.

Пунктами 3 та 4 частини 1 статті 161 ЦПК України визначено вимоги за якими може бути видано судовий наказ, а саме: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Тобто заявник може визначити аліменти у частці від доходу або у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Однак ОСОБА_1 чітко не вказала від якого саме прожиткового мінімуму просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, а суд не уповноважений самостійно визначати вимоги заяви.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Виходячи зі змісту ст. 42, ст. 163 ЦПК України, при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Слід також звернути увагу, що згідно ч.1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони (позивач та відповідач), треті особи.

Однак ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу, проте, учасниками справи визначила позивача і відповідача, що відповідає учасникам у позовному провадженні.

При цьому, в прохальній частині заяви ОСОБА_1 також просить суд стягнути аліменти саме з відповідача, що відповідає позовному провадженню.

Суд звертає також увагу, що в заяві ОСОБА_1 не зазначено жодного посилання на норми чинного законодавства, якими передбачено звернення до суду з заявою про видачу судового наказу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Частиною 2 ст. 165 ЦПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу, оскільки заяв, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Разом з тим, суд роз`яснює, що відповідно до ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 161,165, 166, 167 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суду міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Й. Адамович