Провадження № 2/712/1658/21
Справа № 712/3456/21
У Х В А Л А

01 квітня 2021 року Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ПИРОЖЕНКО С.А. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ГОРАЙ Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ДОРОШКЕВИЧ Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовомпро визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 7956, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 03 липня 2020 року.

Змістом позовних вимог є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем від 03 липня 2020 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається на особу, яка зверталася за виконавчим написом.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.08.2019 року винесеній за результатами розгляду справи № 519/77/18.

Відповідно до положень частини 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позивачем позов пред`явлено до ТОВ «Фінфорс», яке являється стягувачем у виконавчому провадженні з виконання спірного виконавчого напису та знаходиться за адресою: м. Київ, Новопечерський провулок 19/3, корпус 2, офіс 9.

Частиною 12 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення з місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника, яким може бути його місце проживання, місцем роботи, місцем отримання пенсії та/або місцем знаходження його майна.

При цьому з матеріалів позовної заяви убачається, що позивач обрала альтернативну підсудність, відповідно до положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України за місцем виконання виконавчого напису, яким вказує своє місце роботи ТОВ «Він-Груп», що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Святотроїцька 73/1, офіс 215.

Разом з тим, до матеріалів позовної заяви позивачем не додано жодного доказу в підтвердження свого місця роботи (довідки, копії трудової книжки тощо). Хоча позивачем до позову і було додано копію постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. № 62697086 від 19.02.2021 року, якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , в якій вказано, що остання отримує дохід у ТОВ «Він-Груп», однак в постанові не зазначено, що це є місцем роботи позивача.

При цьому, саме лише зазначення в постанові приватного виконавця про місце отримання доходу боржника, за відсутності відомостей щодо способу встановлення таких відомостей та за відсутності інших доказів щодо місця роботи позивача, не можна вважати, що такий доказ є достатнім.

У позовній заяві позивач зазначає адресу своєї реєстрації: АДРЕСА_1 . Разом з тим, адреса місця проживання зазначена у виконавчому написі нотаріуса та в постановах приватного виконавця АДРЕСА_2 , що територіально не відноситься до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Крім того, виконавче провадження було відкрите (здійснюється) приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної 4-А 10, офіс 71-А.

Таким чином, оскільки позивачем не надано належних доказів стосовно того, що на території м. Черкаси проводяться будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 62697086 з примусового виконання виконавчого напису №7956, тому відсутні підстави для висновку про підсудність позовної заяви саме Соснівському районному суду м. Черкаси.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Вирішуючи питання про передачу справи за підсудністю суд враховує, що при поданні позовної заяви позивач обрала альтернативну підсудність справи за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса, відповідно до положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України, та приходить до висновку, що справу слід передати на розгляд до Подільського районного суду міста Києва за місцем проживання позивача, що також є місцем виконання виконавчого напису.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

За таких обставин, відповідно до ст. 31 ЦПК України, дану цивільну справу необхідно передати за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва відповідно до ч.12 ст.28 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 27-28, 31, 258 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Передати справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ГОРАЙ Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ДОРОШКЕВИЧ Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню на розгляд до Подільського районного суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: