Справа № 698/101/21
Провадження № 2/698/224/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Лазаренка В.В.,

при секретарі судових засідань Пугачовської Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з травня 2006 року, фактично проживає у вказаному житловому будинку, добросовісно, безперервно володіє та вікрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капіталіний ремонт. Оплачує комунальні послуги.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Замковенко В.М. позовні вимоги підтримав просив суд їх задовольнити. Додатково пояснив, що відповідач під час оформлення спадщини не оформляла документи на будинок, знала, що він їй не належить.

Від відповідача до суду надійшла заява в якій вона позовні вимоги визнала повністю та просила здійснити розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належав житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на будинок від 25.01.1988 року.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 27.06.2005 року серія ВСВ № 298556, спадкова справа № 76/2005.

Відповідно до довідки голови Новоселицької сільської ради Катеринопільського району Черкаської області від 02.12.20 року № 701 ОСОБА_3 проживав до смерті одиноко за адресою: АДРЕСА_1 та згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 27.06.2005 року серія ВСВ № 298556 будинковолодіння в якому він проживав не було успадковано спадкоємцем.

Згідно Довідки голови Новоселицької сільської ради Катеринопільского району Черкаської області від 02.12.20 року № 701 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає з 2006 року по т.ч. в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання в даному буднику нею проводився ремонт.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що вони є сусідами ОСОБА_1 та їм відомо, що будинок раніше належав ОСОБА_3 , однак з 2006 року знаходився у володінні ОСОБА_1 , яка по даний час в ньому проживає.

Окрім того, факт належного користування зазначеним домоволодінням підтверджується наданими позивачем копіями квитанцій про розрахунок за послуги з розподілу природного газу.

Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»)

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»)

Отже, враховуючи, що позивачка добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на неї за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст.76,81, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, та ст.ст.16, 328, 344 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку (А1); веранди (а2); літньої кухні (Б1); бані (б2); сарая (В1); сарая прибудови (в2,в3); сарая (Д1); гаражу (Е1); погрібу (П1), колодязя № 1, що за життя належало ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Катеринопільський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.В. Лазаренко