Справа № 484/90/21
Провадження № 2/484/410/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання - Шаповалова В.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Первомайську в порядку загального позовного провадження справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Первомайська міська рада Миколаївської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Первомайська міська рада Миколаївської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав. Мотивуючи вимоги позивач вказала, що у неї з відповідачем народилася спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З самого народження відповідач повністю самоусунувся від виконання обов`язків щодо її утримання та виховання. Донька перебуває на її утримані. Відповідач не підтримує з дитиною жодних відносин, її вихованням не займається, її життям та здоров`ям не цікавиться, не піклується про неї. Таким чином, відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків.

Позивач, ОСОБА_1 , та її представник, ОСОБА_4 , в підготовче засідання надали заяви з проханням слухати справу у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2 , в підготовче засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 .

Представник управління у справах дітей Первомайської міської ради, Радзілевич С.А. , надала заяву в якій просять слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти задоволення.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частини 1, 4 статті 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно копії свідоцтва про народження від 28 жовтня 2015 року, серії НОМЕР_1 , народилася ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі батьки останньої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . (а.с.13)

Відповідно до довідки про склад сім`ї, наданої адміністратором Центру надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету міської ради, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 разом з донькою ОСОБА_3 . (а.с.18)

Згідно довідки дошкільного навчального закладу ясел-садка-центр розвитку дитини від 27.10.2020 року за вих. №173, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує з 05.07.2019 року ДНЗ-ЦРД, проживає з матір`ю та вітчимом, які належно займаються виховання, утриманням дитини, відвідують батьківські збори, дитина називає вітчима батьком. Батько дитини, ОСОБА_2 у вихованні та утриманні дитини участі не приймає.(а.с.20)

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Первомайським міськрайонним відділом ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.01.2018 року 14504,44 грн.(а.с.21-23)

Згідно свідоцтва про шлюб від 03 березня 2020 року серії НОМЕР_2 , актовий запис №40, ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджує факт зміни прізвища позивачкою з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ». (а.с15)

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

03.03.2021 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області склав висновок, відповідно до якого у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 усунувся від виконання батьківських обов`язків відносно доньки:, проживає окремо, вихованням та утриманням дитини не займається, здоров`ям не цікавиться, орган опіки та піклуванням вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.39-40)

Надана відповідачем заява свідчать про те, що ОСОБА_2 свідомо не бажає турбуватись про свою малолітню доньку, з власної ініціативи усунулався від участі у її житті.

Таким чином, надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про доньку та займатись їх вихованням. Відповідач зі свого боку не надав заперечень проти цього, навпаки позов визнав повністю. Такі дії відповідача свідчать про свідоме та винне нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога позивача про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки відповідає інтересам дитини.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Інформація про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 виданий органом №4814;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області від 07 вересня 2011 року;

Третя особа: Первомайська міська рада Миколаївської області як орган опіки та піклування: місце знаходження за адресою: вул. Грушевського,3, м. Первомайськ, Миколаївської області, ЄДРПОУ - 04056546.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Т.Я. Літвіненко