УХВАЛА

05 квітня 2021 року

м. Київ

справа №128/1375/18

провадження № 61-4756ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання заповіту, посвідченого секретарем Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області нікчемним та визнання права спадкування за законом на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання заповіту, посвідченого секретарем Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області нікчемним та визнання права спадкування за законом на житловий будинок.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 лютого 2021 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

17 березня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала на адресу Верховного Суду касаційну скаргу.

Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, оскільки оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України.

Цивільний процесуальний закон містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги, за умови дотримання яких касаційна скарга може бути прийнята судом до розгляду (стаття 392 ЦПК України). Положеннями цієї статті передбачено, що у касаційній скарзі повинні бути зазначені підстави касаційного оскарження.

Касаційна скарга всупереч до вимог статті 392 ЦПК України не містить посилань на підстави касаційного оскарження. Скаржник узагальнено посилається на неправильність вирішення спору судами, натомість, чітко не зазначає підставу касаційного оскарження та її обґрунтування.

Суд роз`яснює, що належне зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги в межах, визначених частиною першою статті 400 ЦПК України.

Скаржником всупереч вимогам пункту першого частини 2 статті 392 ЦПК України неправильно зазначено назву суду, до якого подається касаційна скарга, оскільки відповідно до вимог статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Також в касаційній скарзі не зазначено чітко кожного учасника справи та їх адресу місця знаходження чи місця проживання, інші дані, передбачені пунктами 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Всупереч пунктам 4, 6 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено, які судові рішення оскаржує ОСОБА_1 та які дії скаржник просить вжити суд касаційної інстанції до оскаржуваних судових рішень за результатами розгляду касаційної скарги.

Крім того, скаржником не надано до суду копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи, що не відповідає вимогам пункту першого частини четвертої статті 392 ЦПК України.

За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху за наданням строку для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш