ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2021 року м. Кропивницький

справа № 397/451/20

провадження № 22-ц/4809/246/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Мурашка С.І.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Касьян М.С.;

відповідач ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Головатюк Сергій Анатолійович.

третя особа - Приватне підприємство «Агрофірма «Перлина».

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2020 року, у складі головуючого судді Мирошниченка Д.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватне підприємство «Агрофірма «Перлина» про визнання договору купівлі продажу земельної ділянки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Приватне підприємство «Агрофірма «Перлина» про визнання договору купівлі продажу земельної ділянки недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 11.06.2018 позивачем видано довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. за реєстровим номером 795 на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які мали оформити документи на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею до 2,0 га та здійснити пошук особи, що візьме вказану земельну ділянку в оренду зі сплатою орендної плати в розмірі 7000,00 грн. щороку.

Вказував, що іншої домовленості довіреністю не встановлювалося.

У січні 2020 року було з`ясовано, що на підставі виданої довіреності та відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області № 11-7393/14-18-СГ від 05.11.2018 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», позивач став власником земельної ділянки кадастровий номер :02:000:5045, загальною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Красносілківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.07.2019 № 172828114, земельна ділянка відповідно до договору купівлі продажу від 12.01.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 103, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л.Ю. перейшла у власність ОСОБА_2 .

Згідно інформації відділу в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в подальшому надійшла заява про державну реєстрацію земельної ділянки шляхом об`єднання земельних ділянок, під час розгляду вказаної заяви державним кадастровим реєстратором скасовано державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :02:000:5045, яка належала позивачу шляхом її об`єднання та присвоєно новий кадастровий номер :02:001:5210 власником якої є відповідач.

У зв`язку з шахрайськими діями довірених осіб позивач скасував видану довіреність від 11.06.2018.

Вважає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений з порушенням діючого законодавства та підлягає визнанню недійсним.

Вказує на злочинну домовленість представника та іншої сторони договору купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки позивач не знав, що на його ім`я була оформлена земельна ділянка, не збирався здійснювати продаж земельної ділянки та вважав, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення не може бути продана у зв`язку з дією мораторію на її продаж.

Окрім того зазначає, що з позивачем не погоджувались умови продажу земельної ділянки, в тому числі і інша сторона договору, вартість земельної ділянки.

Позивач не отримував кошти в результаті укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Вважає, що за таких обставин, спірний договір купівлі-продажу земельної ділянки має бути визнаний судом недійсним, а земельна ділянка має бути повернута позивачеві.

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що укладений договір купівлі продажу земельної ділянки суперечить ч.8 ст.128 Земельного Кодексу України , Закону України «Про оцінку землі» , Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», Методиці грошової оцінки земельної ділянки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 №1531.

Вказував, що довірені особи без його згоди уклали договір купівлі продажу належної йому земельної ділянки на невигідних умовах для нього.

Представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Вказував, що скарга є необґрунтованою і підстави для скасування судового рішення відсутні.

Зазначає, що зі змісту довіреності вбачається, що представника надано право користування та розпорядження земельною ділянкою, зокрема укладати та підписувати договори купівлі продажу за ціною та на умовах за власним розсудом та отримувати за результатами укладення договорів грошові кошти.

Позивач, підписуючи довіреність на представництво, з правом користування та розпорядження земельною ділянкою, свідомо передбачив та узгодив настання відповідних наслідків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 11.06.2018 ОСОБА_1 видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. за реєстровим номером 795, якою уповноважив ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зокрема надано право на укладення та підписання договорів купівлі продажу за ціною та на умовах за власним розсудом та отримувати за результатами укладених договорів грошові кошти.

Довіреність була видана позивачем строком на п`ять років, а саме до 11.06.2023 (а.с. 8).

Встановлено, що позивачу на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,0000га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:000:5045, на підставі Наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-7393/14-18-СГ, виданого 05.11.2018, право власності зареєстровано Созонівською сільською радою Кіровоградської області 19.11.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за даними державного реєстру речових прав на нерухоме майно - 205, номер запису про право власності - 28976981 (а.с. 11-12, 48).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.01.2019, посвідченим приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Бабіч Л.Ю., (зареєстровано в реєстрі за № 103), ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності, від імені ОСОБА_1 , продав земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:000:5045 ОСОБА_6 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на підставі довіреності, посвідченої 24.09.2018 Бабіч Л.Ю., приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу за реєстровим № 4499 (а.с. 46-47, 65).

В матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_1 від 11.06.2018 про отримання ним грошей в готівковій формі в розмірі 7500,00 грн., в якості розрахунку за земельну ділянку та вказано, що претензій не має (а.с. 80).

Частиною 1 статті 237 ЦК України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно ч. 1 ст. 239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами (ч.ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Для чинності правочину волевиявлення його учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, тобто формування волевиявлення повинно бути вільним від факторів, що могли б викривити уяву особи про зміст правочину або створити бачення наявності внутрішньої волі за її відсутністю. Правовим наслідком укладення особою правочину з дефектом волі є недійсність цього правочину, в тому числі на підставі ст. 232 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 статті 232 ЦК України визначено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 постанови від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Судом першої інстанції належним чином встановлено, що ОСОБА_1 видав довіреність на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , якою уповноважив представників оформлювати на його ім`я земельну ділянку, підписувати від його імені договори купівлі-продажу земельної ділянки та отримувати належні йому за результатами договорів грошові кошти.

Встановлено, що на час укладення спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки довіреність була чинною.

Позивачем не надано до суду першої та апеляційної інстанцій доказів того, що на час видання довіреності він не розумів значення своїх дій, не міг ними керувати та не порушував питання про визнання довіреності недійсною.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що договір купівлі-продажу укладено внаслідок зловмисної домовленості представника позивача з відповідачем, а тому відсутні підстави для визнання недійсним договору.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

02.04.2021 складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

С.І. Мурашко