Справа №520/4701/14-ц
Провадження №2/522/651/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , АТ "Альфа-Банк" про визнання договору дарування удаваним та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вподальшому уточнивши його, до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ПАТ «УКРСОЦБАНК» та просив визнати договор дарування квартири АДРЕСА_1 , від 10 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_2 з іншого боку, що посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної контори Пенчевим К.Л. та зареєстрований в реєстрі за №4-2378; удаваним правочином в частині дарування 1/3 частини указаної квартири, що належала ОСОБА_1 на праві власності, та таким, що вчинений з метою приховання договору купівлі-продажу цієї частини, визнати, що 10 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, позивачем в позовній заяві зазначено, що квартира квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення органу приватизації належала на праві спільної часткової власності в рівних долях ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . В 2002 році позивач, ОСОБА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_5 виїхав на постійне мешкання до Німеччини. В квартирі, що належала на праві власності позивачу, його матері та бабусі, залишився проживати брат позивача ОСОБА_2 зі своєю сім`єю. На початку 2008 року ОСОБА_2 просив переоформити вказану квартиру на його ім`я, оскільки він протягом тривалого часу проживав у вказаній квартирі разом зі своєю дружиною та донькою - інвалідом дитинства, самостійно сплачував за комунальні послуги, інші витрати на утримання та відновлення квартири. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вирішили подарувати ОСОБА_2 свої частки в указаній квартирі.

Також позивачем зазначено, що він домовився зі своїм братом - ОСОБА_2 про продаж йому своєї частки квартири за 25000 євро, які відповідач зобов`язався виплатити на користь позивача не пізніше 31 грудня 2012 року. При цьому, з метою уникнення труднощів та додаткових витрат, пов`язаних з укладенням різних правочинів, а саме договору дарування та договору купівлі-продажу, сторони домовились оформити договір дарування на всю квартиру. На підтвердження справжніх намірів сторін ОСОБА_2 в день укладення нотаріально посвідченого договору дарування, 10 липня 2008 року, видав позивачу власноруч написану розписку, з якої вбачається, що відповідач купує у позивача належну останньому частку в розмірі 1/3 в квартирі АДРЕСА_2 (двадцять п`ять тисяч) євро та зобов`язується оплатити на користь позивача указану суму до 31 грудня 2012 року. На виконання прийнятих на себе зобов`язань ОСОБА_2 протягом 2009-2018 років сплатив на користь позивача повну суму в розмірі 25000 євро. Вказана сума сплачувалась частками як шляхом передачі готівкових коштів через ОСОБА_4 , яка періодично приїжджала в Україну з Німеччини., та шляхом зарахування на рахунок позивача грошових коштів від продажу компакт-дисків, що належать відповідачу через веб-сторінку сайту www.musicstack.com. Крім того, частка грошових коштів перерахована на банківський рахунок позивача у Німеччині.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В. від 08 травня 2014 року відкрито провадження по вказаній цивільній справі.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 10 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_2 з іншого боку, посвідченого приватним нотаріусом Шостої одеської нотаріальної контори Пенчевим К.Л. та зареєстрованим в реєстрі за №4-2378, в частині дарування 1/3 частини указаної квартири, що належала ОСОБА_1 на праві власності, визнано удаваним правочином та таким, що вчинений з метою приховання договору купівлі-продажу цієї частини. Визнано, що 10 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором купівлі-продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , в сумі 1700 євро, що на день ухвалення рішення еквівалентно 27019 грн. 12 коп.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2015 року апеляційна скарга ПАТ « Укрсоцбанк» задоволено. Рішення Київського районного суду від 26 травня 2014 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_2 за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2015 року касаційну скаргу на ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2014 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 29 січня 2015 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко О.М. від 20 травня 2015 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2015 року задоволено, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2015 року скасовано та передано вказану цивільну справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко О.М. від 05 серпня 2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору дарування удаваним та стягнення заборгованості передано на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Шликова С.П. від 19 серпня 2015 року прийнято до провадження вказану цивільну справу та призначено до судового розгляду.

На підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 жовтня 2015 року цивільна справа Єршова К. Є. до Єршова О. Є., за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору дарування удаваним та стягнення заборгованості надійшла в провадження судді Загороднюка В.І. та ухвалою суду від 23 жовтня 2015 року прийнято до свого провадження.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Загороднюком В.І. від 01 лютого 2018 року прийнято самовідвід по вказаній цивільній справі та передано справу до канцелярії суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу справи.

На підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 лютого 2018 року вказана цивільна справа надійшла в провадження судді Єршової Л.С.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору дарування удаваним та стягнення заборгованості направлено до апеляційного суду Одеської області для визначення підсудності.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2018 року визначено підсудність вказаної цивільної справи Київському районному суді м. Одеси.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Бескровного Я.В. від 10 квітня 2014 року прийнято цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору дарування удаваним та стягнення заборгованості до свого провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Рішенням судді Київського районного суду м. Одеси Бескровного Я.В. від 30 серпня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2018 року скасовано та направлено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору дарування удаваним на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана цивільна справа надійшла у провадження судді Свяченої Ю.Б. та ухвалою суду від 16 січня 2021 року прийнято до свого провадження за правилами загального позовного провадження на 01 березня 2021 року.

У судове засідання 01 березня 2021 року з`явився відповідач, позовні вимоги визнав та просив суд їх задовольнити, пояснивши , що у нього відсутні підстави заперечувати фактичні обставини, що викладені в позовній заяві ОСОБА_1 з урахуванням зменшення позивачем розміру позовних вимог, а визнання позову відповідачем не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, оскільки раніше ОСОБА_3 не заперечувала письмово проти визнання позовних вимог відповідачем, а представник ПАТ «УКРСОЦБАНК» залишав питання на розсуд суду. Відповідач також зазначив, що договір дарування на його думку, є удаваним, так як в дійсності 10 липня 2008 року був укладений договір купівлі-продажу.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника, позовні вимоги підтримують.

Від представника АТ « Альфа-Банк» до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Ухвалою суду від 01 березня 2021 року замінено третю особу без самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ « Альфа-Банк» у зв`язку з правонаступництвом.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши думку відповідача та прийнявши заяву відповідача про визнання позовних вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 в належала ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на праві спільної власності в рівних частках на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів за №5-339 від 19 березня 1993 року.

Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №16533249 від 05 листопада 2007 року, виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», на підставі свідоцтва про право власності за №5-339 від 19 березня 1993 року право приватної спільної часткової власності по 1/3 на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1

10 липня 2008 року між ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на підставі довіреностей від 07 липня 2008 року за реєстровим №573/910-2008, від 02 липня 2008 року за реєстровим №573/875-2008, посвідчених ОСОБА_7 , консулом Генерального консульства України в Мюнхені, з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з другої сторони був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1 та складається в цілому з трьох житлових кімнат житловою площею 50,2 кв.м., загальною площею 73,3 кв.м. Вказаний договір був посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Пенчевим К.Л. та зареєстрований в реєстрі за №4-2378.

За змістом розписки від 10 липня 2008 року, яка складена ОСОБА_2 власноручно, відповідач здійснює покупку у ОСОБА_1 його частку (1/3) квартири АДРЕСА_1 за 25000 (двадцять п`ять тисяч) євро та зобов`язується оплатити на користь позивача вказану суму в повному обсязі не пізніше 31 грудня 2012 року.

Відповідно до ч.1 статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.6 статті 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно ч.4 статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 даного кодексу.

Відповідно ч.1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною 3 статті 355 ЦК України передбачено, що право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. При цьому спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч.1 статті 357 ЦК України, частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Частиною 1 статті 368 ЦК України зазначено, що у разі спільної сумісної власності частки взагалі не визначаються.

Відповідно до вимог ч.1 статті 362 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

ОСОБА_1 самостійно розпорядився своєю 1/3 часткою в квартирі АДРЕСА_1 , проте поставив умову про купівлю його частки за грошові кошти. Вказані обставини винаються сторонами.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

В постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року пунктом 25 зазначено, що відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони навмисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

Вказані висновки також викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі № 522/14890/16-ц (провадження № 14-498цс18).

Удаваний правочин може бути вчинений як без будь-яких протиправних намірів, так і з метою приховування іншого незаконного правочину, при цьому будь-якого обмеження щодо наявності умислу в усіх сторін такого правочину законом не встановлено. Такий умисел може бути завуальований лише однією стороною, про що інша сторона може не знати, як і навпаки.

Таку правову позицію зайняв Верховний Суд у постанові від 16.01.2019 року по справі №521/17654/15-ц (провадження № 61-2858св18).

Відповідно з ч.1 статті 717 ЦК за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір дарування спрямований на припинення права власності у дарувальника й виникнення права власності в обдарованої особи. Таким чином, договір дарування завжди є безоплатним, а тому дарувальник не має права вимагати від обдарованої особи зустрічних дій.

В той же час матеріали справи містять підтвердження сплати грошових коштів ОСОБА_2 відповідно до статистики продажу належних йому на праві власності компакт-дисків за скріншотом вищевказаної веб-сторінки винагороду від продажу яких отримував протягом 2009-2017 років ОСОБА_1 в зарахування боргу відповідача за 1/3 частку квартири за розпискою від 10.07.2008 року від покупців безпосередньо на свій картковий рахунок з використанням платіжної системи PayPal в розмірі 14000 євро.

Також в матеріалах справи наявна квитанція ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 05 квітня 2013 року про перерахування ОСОБА_1 на банківський рахунок 13 грудня 2011 року грошових коштів в розмірі 800 євро ОСОБА_2 .

Зміст розписки від 10 липня 2008 року, за якою ОСОБА_2 покупає у ОСОБА_1 його частку (1/3) квартири АДРЕСА_2 (євро свідчить про те, що сторонами укладений удаваний правочин в частині нотаріально посвідченого договору дарування 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_1 ..

Таким чином, після всебічного дослідження й оцінки наявних матеріалів суд дійшов висновку про те, що визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог ОСОБА_1 не суперечить закону та відповідає фактичним обставинам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 235 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 12, 23, 82, 142, 197-200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору АТ «Альфа-Банк», ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним та стягнення заборгованості, - задовольнити.

Визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 10 липня 2008 року , укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_2 з іншого боку, посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Пенчевим К.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 4-2378, удаваним правочином в частині дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 від 10 липня 2008 року, що належала на праві власності ОСОБА_1 , та таким що вчинений з метою приховання договору купівлі-продажу від 10 липня 2008 року.

Визнати що 10 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 22 березня 2021 року.

Суддя: Ю.Б. Свячена