РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1110/20

Провадження №2/568/595/21

02 квітня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судових засідань Гуменюк Г.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Радивилів цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Радивилівської міської ради про визнання права на спадкове нерухоме майно - земельні частки (пай).

В обґрунтування позову позивач вказує, що його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працювали в колгоспі ім..ХХІ з`їзду КПРС в с.Нова Митниця Радивилівського району Рівненської області. В 1992 році колгосп ім..ХХІ з`їзду КПРС було перейменовано в сількогосподарське підприємство «Україна», а в 1994 році в агрофірму «Україна». Батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були включені до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) при видачі державного акту колективної власності на землю агрофірми «Україна». Однак сертифікати, що підтверджують їх право на земельну частку (пай) за життя не отримали.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та отримав відповідне свідоцтво. Право на земельну частку (пай) не ввійшло до спадкового майна, на яке видано свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно

Матір позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті позивач отримав свідоцтво про право на спадщину. Однак право на земельну частку (пай) не ввійшло до спадкового майна, на яке видано свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно.

Окрім того, в документах, а саме в додатку №1 до державного акту колективної власності на землю агрофірми «Україна» його матір вказана - ОСОБА_4 . Такі розбіжності, позбавляють його право на отримання права на спадкове майно після смерті матері

За вказаних обставин позивач просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є однією ж і тією особою, та визнати за ним право на вищевказані земельні частки (пай), як спадкове майно після смерті батьків.

Ухвалою судді Радивилівського районного суду Рівненської області від 19 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні 02 квітня 2021 року вирішено питання про залучення до участі у справі правонаступника Рідківської сільської ради Радивилівського району Рівненської області.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача Крупецької сільської ради в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги ОСОБА_1 визнали повністю, не заперечують проти задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно приписів ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №5, виданий Рідківською сільською радою Радивилівського району Рівненської області 07.03.1996 року. (а.с.9)

Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв його син ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, що видане 18.01.1999 року державним нотаріусом Радивилівської районної державної нотаріальної контори Забожною Л.Л. (а.с.10)

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №20, виданий Рідківською сільською радою Радивилівського району Рівненської області 14.11.1996 року (а.с.8)

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв її син ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, що видане 18.01.1999 року державним нотаріусом Радивилівської районної державної нотаріальної контори Забожною Л.Л. (а.с.11)

Відповідно до довідки №02.15-403 від 22.09.2020 року виданої Рідківською сільською радою Радивилівського району Рівненської області, ОСОБА_2 внесений в списки членів комплексного сільськогосподарського підприємства згідно додатку№1 до Державного акту на право колективної власності на землю № 00007 під номером 694. Сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 не видавався. (а.с.41)

Відповідно до довідки №02.15-404 від 22.09.2020 року виданої Рідківською сільською радою Радивилівського району Рівненської області, ОСОБА_4 внесена в списки членів комплексного сільськогосподарського підприємства згідно додатку№1 до Державного акту на право колективної власності на землю № 00007 під номером 695. Сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_4 не видавався. (а.с.42)

Згідно додатку №2 до Державного акту на право колективної власності на землю агрофірми «Україна» ОСОБА_2 та ОСОБА_4 внесені до списку ленів колективного сільськогосподарського підприємства під номерами 694 та 695 відповідно.

Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області надало інформацію, що відповідно до технічної документації до складання схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) сільськогосподарського підприємства «Україна» Радивилівського району Рівненської області розмір земельної частки (пай) становить 3,05 в умовних кадастрових без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.45)

Згідно свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Радивилівського району Рівненської області, актовий запис №28 від 24.09.1960 року, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.12)

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті своїх батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають - колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року(561-12),Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95(720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР ( 1540-06 ). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність, необхідної для цього землі, остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95(720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону «Про колективне сільськогосподарське підприємство» держава гарантує додержання прав і законних інтересів підприємства та його членів.

Відповідно до ч. 2ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пленум Верховного Суду України у п. 23Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, на думку суду, позивач, являючись спадкоємцем за законом, після смерті батька ОСОБА_2 та матеріал ОСОБА_3 , набув право на земельні частки (паї) спадкодавців зі земель сільськогосподарського підприємства агрофірма «Україна» розміром по 3,05 умовних кадастрових гектарів без визначення меж часток в натурі із земель запасу Рідківської сільської ради, оскільки спадкодавці ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були включені у списки членів КСП на отримання паю.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст.16 ЦК України, її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи норму ч.4 ст.206 ЦПК України, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Щодо вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

На підставі наявних матеріалів справи та наявних копій документів, судом встановлено, що наявна розбіжність в написанні імені матері позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , і така обставина перешкоджає йому в реалізації права на спадкування. Обставина, що покійна ОСОБА_4 , є матір`ю позивача ніким не оспорюється, розглядаючи вказану заяву судом не виявлено обставин, які можуть свідчити про спір про право.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судом не встановлюється тотожність осіб, однак суд може встановити право належності особі документів, або факту родинних відносин.

Таким чином, заяву про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити, та встановити юридичний факт, про який просить заявник, оскільки спору про право не встановлено.

Задовольняючи заяву про встановлення юридичних факту родинних відносин, суд бере до уваги те, що метою встановлення даного факту є необхідність реалізації права на оформлення спадщини після смерті матері позивача, отже даний факт породжує юридичні наслідки для спадкоємців; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення цього факту (в тому числі щодо померлих осіб); та встановлення цього юридичного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

На підставі викладеного, керуючись ст.529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.81, 131, 152 ЗК України, ст.ст. 4, 5, 17, 223, 264, 268, 293, 294, 315-319, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_4 , яка вказана в додатку №1 під номером 695 до Державного акту про право колективної власності на землю №00007 від 16.11.1994 року виданого агрофірмі «Україна» є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 3,05 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, що належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 3,05 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Крупецька сільська рада Дубенського району Рівненської області, , місце знаходження: с.Крупець вул.Довга, 68 Дубенського району Рівненської області.

Повний текст рішення суду виготовлено 06.04.2021 року.

Суддя В.О. Троцюк