Справа № 595/490/21
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2021 р.

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Содомора Р.О., ознайомившись із позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Крім того, позивач просить суд звільнити його від сплати судового збору.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати у разі, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання враховує майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обргунтовується рівень її майнового стану.

Позивачем до позовної заяви долучено відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2020 року. У вказаних відомостях зазначені доходи позивача за вказаний період. Крім того, позивачем не додано жодних інших доказів на підтвердження скрутного матеріального становища, для доведення необхідності звільнення його від сплати судового збору. Зокрема відсутні відомості, щодо рухомого чи нерухомого майна та інше.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Так, позивач необхідність звільнення його від сплати судового збору мотивує тим, що у нього відсутні транспортні засоби і за 2020 рік ним сплачено податки з доходу в сумі 3700 грн. такі доводи самі по собі на думку суду не свідчать про вкрай скрутне фінансове становище позивача.

Зокрема, позивачем не додано жодних доказів того, що він перебуває на обліку як малозабезпечений чи зареєстрований у центрі зайнятості як безробітний чи інших доказів на підтвердження неможливості оплатити судовий збір.

Враховуючи вимоги ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 136 ЦПК України та те, що позивачем не надано жодних доказів, що розмір судового збору перевищує 5% розміру його річного доходу, суд вважає, що клопотання про звільнення від сплати судового збору до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позову майнового характеру сплачується судовий збір фізичною особою у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилами визначеними ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, а саме сплати судового збору в сумі 1921,76 грн.

Керуючись ст. 175,177,185 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачці ухвали про залишення без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р. О. Содомора