Справа № 456/3683/20
Провадження № 2/456/18/2021
РІШЕННЯ

іменем України

22 березня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яніва Н. М. ,

з участю секретаря Сунак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Стрий справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі в особі уповноваженого представника - адвоката Ільків М.М. звернулися в суд з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 14.12.2019 на автодорозі Івано -Франківськ - Стрий у напрямку руху транспорту до м. Стрия у районі буд. 89 по вул. І.Франка у с. Миртюки, Стрийського району, Львівської області, мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ`СК «Арсенал Страхування».

16.01.2020 на адресу ПАТ`СК «Арсенал Страхування» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування у інтересах доньки загиблого - ОСОБА_2 , сина загиблого - ОСОБА_3 , та дружини загиблого ОСОБА_1 ..

Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає 200 000 грн., з яких: ОСОБА_2 до виплати становить 24 267,00 грн. (16 692 грн. - відшкодування моральної школи, 7 575, грн - витрати на поховання), ОСОБА_3 - 16 692,00 грн. - відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 - 166 920 грн. (16 692 грн. моральна шкода та 150 228 грн. - відшкодування утриманцю).

Листом від 23.01.2020 страховою компанією їх було повідомлено про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП, з покликанням на п.36.2 ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак, вважають таке рішення про зупинення строку розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку безпідставним та таким, що порушує їх права як потерпілих на утримання страхового відшкодування, оскільки внаслідок дорожньо - транспортної пригоди загинула третя особа - пішохід, тому цивільно - правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в силу вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК настає незалежно від вини.

У зв`язку з тим, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а вони не отримали належного страхового відшкодування, тому в силу ст. 36.5 Закону, а також ст. 625 ЦК України з відповідача слід стягнути у їхню користь пеню та 3% річних за просторочення виконання грошового зобов`язання, а саме на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню пеня із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 9 107,92 грн. та 3% річних - 2000 грн. На користь ОСОБА_2 слід стягнути 1389,72 грн. пені та 305,17 грн. - 3% річних, на користь ОСОБА_3 - 955,91 грн. - пені та 209,91 грн. - 3% річних.

Окрім цього, просили стягнути з відповідача на їхню користь понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. кожному з них.

В судовому засіданні представник позивачів адвокат Ільків М.М. позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд такі задоволити повністю.

Додатково пояснив, що позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_5 , а не матір`ю, про що ним помилково вказано у відповіді на відзив. ОСОБА_1 являється особою пенсійного віку, єдиним джерелом її доходу є пенсія, що підтверджується пенсійним посвідченням, тому така фактично перебувала на утриманні загиблого чоловіка до дня його смерті. Долучення довідки про доходи чоловіка не є обов`язком позивача, оскільки таке не передбачено ст. 35 Закону. Факт проживання загиблого із дружиною підтверджується довідкою про склад сім`ї. Вважає, що твердження представника відповідача про ненадання необхідного обсягу документів є помилковим та не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника.

Також вказав, що у відповідності до ст. 36 Закону страховик приймає мотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійснені страхового відшкодування. Рішення про зупинення розгляду справи Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено. Тому вважає, що прийняття відповідачем рішення про зупинення строків розгляду у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку чи постанови є незаконним та таким, що порушує права потерпілих на отримання страхового відшкодування, оскільки обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

Також просив суд стягнути з відповідача у користь позивачів понесені ними витрати на правничу допомогу у розмірі по 5000 грн. кожному, що підтверджується детальним описом наданих ним послуг та квитанціями до прибутково касового ордеру №30, 31, 32 від 06.08.2020.

Уповноважений представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав викладених у письмовому відзиві на позов. Зокрема вказала, що підставою для виникнення позовних вимог є настання 14.12.2019 ДТП у с. Миртюки, Стрийського району Львівської області за участю транспортного засобу «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 (відповідальність власника застрахована згідно полісу № АО/3977372, що укладений страховиком), внаслідок якої загинув ОСОБА_5 .. За даним фактом відкрито кримінальне провадження № 000870 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Однак згідно листа слідчого управління ГУ НП у Львівській області досудове розслідування по вказаному кримінальному правопорушенні триває, а відомості щодо його ходу розголошенню не підлягають. Згідно п. 36.2. ст. 36 Закону якщо факт ДТП розглядається у цивільній, господарській або кримінальній справі перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Таким чином існує пряма норма спеціального Закону щодо зупинення перебігу строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування до прийняття рішення судом та набрання ним чинності у відповідній кримінальній справі.

Оскільки рішення, що набрало законної сили у кримінальній справі відсутнє, тому строк для прийняття рішення страховиком на момент звернення позивачів до суду не настав, у зв`язку з чим страховиком не приймалось рішення про здійснення або відмову у здійснені страхового відшкодування позивачам. Права позивачів страховиком на даний момент часу не порушено, а тому звернення таких до суду є передчасним, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Також, позивачі можуть подати позови у рамках кримінального провадження що призведе до подвійного відшкодування шкоди.

Що стосується позовних вимог у частині стягнення у користь ОСОБА_1 страхового відшкодування, як утриманцю загиблого у розмірі 150 228 грн., то такі є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано всіх перелічених у підпункті «є» п. 35.2

ст.35 Закону обов`язкових документів, а саме документів, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника. Окрім цього, позивачем ОСОБА_1 не надано належних доказів, того що її доходи за вказаний період не перевищували прожиткового мінімуму, для осіб які втратили працездатність, не надано доказів надання ОСОБА_5 матеріальної допомоги, яка була основним і постійним джерелом існування позивача та мала стабільний характер. А, сам факт проживання за однією адресою із загиблим не може свідчити про перебування на його утриманні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, що брали участь в справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Так судом з`ясовано, що 14.12.2019 на автодорозі Івано -Франківськ - Стрий у напрямку руху транспорту до м. Стрия у районі буд. 89 по вул. І.Франка у с. Миртюки, Стрийського району, Львівської області, мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16.12.2019 /а.с.51/

За фактом дорожньо-транспортної пригоди 14.12.2019 було зареєстровано кримінальне провадження №0000870 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що підтверджується копією витягу з ЄРДР./а.с.49/

Згідно відповіді слідчого управління ГУ НП у Львівські області № 14912/16/06-10 від 01.09.2020 вбачається, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває. У судовому засіданні сторони також не заперечили того факту, що на даний час досудове розслідування у вказаній справі не завершено./а.с.108/

Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки«Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно полісу №АО/3977372у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»./а.с.50/

Позивач ОСОБА_1 доводиться дружиною загиблого ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва по одруження серії НОМЕР_3 виданого Стрілківською сільською радою Стрийського району, а саме 3.10.1970 зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_1 ». /а.с.56/

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є донькою та сином загиблого ОСОБА_5 , що стверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 25.09.1976, серії НОМЕР_5 від 08.06.1974, а також копією свідоцтва про одруження НОМЕР_6 від 30.07.2004, згідно якого ОСОБА_8 після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_9 »./а.с.60-62/

16.01.2020 ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» подало в інтересах позивачів на адресу ПАТ «СК «Арсенал Страхування» заяву про виплату страхового відшкодування, а саме в інтересах доньки потерпілого ОСОБА_2 , сина - ОСОБА_3 , та дружини ОСОБА_1 .. Загальна сума вимоги

за моральну шкоду заподіяну смертю ОСОБА_5 складає 50076 грн, (по 16692 грн кожному), витрат на поховання 7575 грн., відшкодуваня уриманцям - ОСОБА_1 150 228, а всього у межах встановленого ліміту 200 000 грн..

Листом від 23.01.2020 ПАТ`СК» Арсенал Страхування» за вих. № 2/к/ц позивачів повідомлено, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання страховиком рішення по кримінальній справі за фактом ДТП на підставі п.п. 36.2 ст. 36 Закону. Окрім цього, ОСОБА_1 роз`яснено необхідність надання належним чином оформлених копій документів, що підтверджують факт перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого ОСОБА_5 ..

Судом встановлено, що до цього часу страхове відшкодування позивачам не сплачено, що не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд зазначає наступне.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Між тим, відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч.2ст. 1168 ЦК України).

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 8 постанови від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Крім цього, відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6- 208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі.

Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому у даній справі судом встановлено факт завдання шкоди позивачам (смерть пішохода - ОСОБА_5 , який доводився їм батьком та чоловіком) автомобілем марки «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , відповідальність якого на момент ДТП була застрахована згідно полісу №АО/3977372 у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Даний факт представником відповідача не заперечувався.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У відповідності до п. 35.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та визначені п. 35.2 цієї статті документи.

Відповідно до п.35.2. До заяви додаються:а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди,- у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування

шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;є)відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

У відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: -у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; -у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст. 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону України, страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону,- МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відмовляючи позивачам у прийнятті рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування ПАТ «СК» Арсенал Страхування» посилалась на абзац 4 п. 36.2 ст. 36 Закону, відповідно до якого якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Тобто до того часу поки судовим рішенням не буде встановлено особу винну у дорожньо-транспортній пригоді, у відповідача відсутній обов`язок здійснювати страхове відшкодування.

Однак суд проаналізувавши вищенаведені норми ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не погоджується з такими твердженням відповідача, оскільки вищезазначена ДТП у результаті якої загинув пішохід ОСОБА_5 є страховим випадком, представником позивачів у встановлені строки поданий пакет документів, передбачений ст.35 Закону, де в переліку не вказана обов`язковість судового рішення для здійснення страхових виплат про стягнення шкоди, заподіяної смертю особи.

Тільки у разі якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі припиняється строк розгляду заяви про здійснення страхового відшкодування. У даному ж випадку, дорожньо-транспортна пригода не розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, за фактом ДТП від 14.12.2019 р. проводиться досудове розслідування. При цьому, як зазначалося вище моральна шкода заподіяна смертю особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка її завдала незалежно від її вини.

Таким чином, суд приходить до переконання, що зупинення прийняття рішення про виплату страхового відшкодування ПАТ «СК» Арсенал Страхування» через відсутність вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та такою, що порушує право позивачів на отримання страхового відшкодування.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ч.3 ст.27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим).

Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2019 року становила 4173 гривень.

Загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 50076 грн. (12x4173 = 50076грн.).

Таким чином, у зв`язку з смертю ОСОБА_5 ПАТ «СК «Арсенал Страхування» зобов`язана відшкодувати ОСОБА_1 , як дружині загиблого та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як дітям - моральну шкоду у розмірі 16 692 грн. кожному з них.

Згідно ч.4 ст.27 Закону страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку(50076 грн.)

Так, до позовної заяви долучено копію товарного чеку на ім`я покупця ОСОБА_2 від 16.12.2019, виданого ФОП ОСОБА_10 , який підтверджує витрати на поховання на загальну суму 7 575 грн., а також виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб - підприємців, згідно якої ФОП ОСОБА_10 здійснює інші види роздрібної торгівлі у неспеціалізованих магазинах, а тому суд приходить до переконання що з ПАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на поховання в сумі 7 575 грн..

Що стосується позовних вимог у частині стягнення страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 , як утриманцю у сумі 150 228 грн., то суд виходить з наступного.

Пунктом 27.2. ст. 27 Закону встановлено, що страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: зокрема чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Частинами 2, 3 ст. 36 Закону передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються серед іншого чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону;

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом ст. 75 СК України, непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи і доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

З системного аналізу вищенаведених норм цивільного законодавства, повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даній справі підлягає доказуванню особою, яка вимагає страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого, належність до однієї з цих груп, а якщо особа належить до такої групи, то необхідно доказати розмір доходу потерпілого (померлого) та факт знаходження на утриманні. Тобто, надати документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого (померлого), його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсії, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника (п.п. «е», п. 35.2 ст. 35 Закону.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується доказами, які є в справі, зокрема копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_7 .

Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного із них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (п.п. «г» п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»

Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Всупереч вищенаведеним норам чинного законодавства позивачем ОСОБА_1 та її представником не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт її перебування на утриманні свого загиблого чоловіка на день смерті останнього, та що вона потребувала матеріальної допомоги, зокрема не надано доказів, які б підтверджували розмір її доходу (пенсії), доходу її загиблого чоловіка за попередні рік до настання ДТП. Також не доведено, що дохід померлого ОСОБА_5 , розмір якого нею не вказано, був для неї був основним і постійним джерелом існування.

При цьому суд звертає увагу, що сам факт наявності пенсійного віку не надає безумовного права пенсіонеру (непрацездатній особі) на отримання страхового відшкодування від страховика, так як в даному випадку, дружина загиблого має самостійний дохід (пенсію), а наявність факту, що ОСОБА_1 знаходилась на утриманні свого чоловіка, отримувала від нього постійну та суттєву матеріальну допомогу від якої залежить її існування нічим не підтверджено.

Довідка про склад сім`ї видана виконавчим комітетом Миртюківської сільської ради від 24.12.2019 про реєстрацію місця проживання разом з померлим чоловіком за однією адресою, на які посилається позивачка, суд не приймає до уваги, оскільки вказана довідка не є достовірними та

достатніми доказами у розумінні ст. 79, 80 ЦПК України та не встановлюють і не підтверджують факту перебування позивачки на утриманні чоловіка. Окрім цього з вищевказаної довідки вбачається що разом з нею та чоловіком у вказаному будинку проживали їх повнолітні працездатні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

На підставі вищенаведеного суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 у розмірі 150228 грн. на підставі п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1200 ЦК України, оскільки позивачем ОСОБА_1 не доведено, що дохід померлого ОСОБА_5 для неї був основним і постійним джерелом існування та факту перебування позивачки на утриманні померлого ОСОБА_5 ..

Що стосується позовних вимог у частині стягнення з відповідача у користь позивачів пені, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування та 3% річних за період з 16.04.2020 по 15.09.2020, то суд приходить до переконання, що такі підлягають до задоволення частково виходячи з наступного.

Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір являється обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Разом з тим, питання стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування регулюється ст.36.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка є спеціальною нормою, що застосовується до спірних правовідносин, так як вони виникли з приводу неналежного виконання обов`язків страховиком. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки, з моменту отримання відповідачем заяви виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а позивачі так і не отримали належного їм страхового відшкодування, що

свідчить про прострочення такої виплати з вини страхової компанії, тому страховик на підставі п.36.5 Закону зобов`язаний сплатити позивачам пеню за кожен день прострочення виплати

страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, а саме за період з 16.04.2020 по 15.09.2020 у відповідності до сум страхового відшкодування, яка їм належить, а саме позивачу ОСОБА_1 у розмірі 737 грн, ОСОБА_2 у розмірі 1071,46 грн. та ОСОБА_11 у розмірі 737 грн.

Окрім цього, у відповідності до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

У пунктах 44 та 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що «стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення».

Так як зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, тому таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Саме такий правовий висновок викладений у поставнові Верховного Суду від 30.01.2019 № 639/9965/15-ц, яку суд у відповідності до ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин

У зв`язку з вищенаведеним, оскільки ПАТ «СК «Арсенал Страхування» прострочило виконання грошового зобов`язання, то стягненню на користь позивачів підлягають також 3% річних, саме позивачу ОСОБА_1 у розмірі 155 грн, ОСОБА_2 у розмірі 225,38 грн, ОСОБА_3 у розмірі 155 грн.

Будь яких заперечень з приводу нарахування пені та 3% річних, періоду їх нарахування представником відповідача у судовому засіданні не надано.

Таким чином загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів становить 60 731,90 грн., з яких: 17584 грн. сума, яка підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 (16 692 грн. - страхове відшкодування моральної шкоди, пеня - 737 грн., 3% річних - 155 грн.); 25 563,84 грн. сума, яка підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_2 (16 692 грн.- страхове відшкодування моральної шкоди, 7575 грн. - відшкодування витрат на поховання, пеня - 1072,46 грн., 3% річних - 225,38 грн.);17584 грн. сума, яка підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_3 (16 692 грн. страхове відшкодування моральної шкоди, пеня - 737 грн., 3% річних - 155 грн.).

З урахування вищенаведеного позовні вимоги позивачів задоволені у розмірі 28,38 % від заявлених позовних вимог.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Положеннями ч.1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 607,24 грн..

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально

підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової

допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги.

В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивачів адвокатом Ільків М.М. суду надано описи наданих послуг позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно договору про надання правової допомоги № 06/08/20 від 06.08.2020 кожному на загальну суму по 5000 грн., та оригінали квитанцій до прибуткового касового ордеру № 30,31,32, кожен на суму 5000 грн., зі змісту яких вбачається, що всі вони були оплачені за надання правової допомоги згідно договору № 06/08/20 від 06.08.2020 .

Положеннями п.3 ч.2 ст. 142 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню 4 257 грн. понесених ними витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 16692 (шістнадцять тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 737 (сімсот тридцять сім) гривень, 3% річних у розмірі 155 (сто п`ятдесят п`ять) гривень.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 16 692 (шістнадцять тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні, 7 575 (сім тисяч п`ятсот сімдесять п`ять) гривень відшкодування витрат на поховання, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1071 (одну тисячу сімдесять одну) гривню 46 коп., 3% річних у розмірі 225 (двісті двадцять п`ять) гривень 38 коп.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 16 692 (шістнадцять тисяч шістсот дев`яносто дві ) гривні пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 737 (сімсот тридцять сім) гривень, 3% річних у розмірі 155 (сто п`ятдесят п`ять) гривень.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4257 (чотири тисячі двісті п`ятдесят сім) гривень.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування`на користь держави судовий збір у розмірі 607 (шістсот сім) гривень 24 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення виготовлено - 1.04.2021

Головуючий суддя Н. М. Янів