Шаргородський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року

м. Шаргород

Справа № 152/1438/20

провадження 2/152/74/21

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Соколовської Т.О., з участю секретаря судового засідання Здищук А.С., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Федик Ю.Ю., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Білозор О.Л. розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хейніс О.Г. до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

I. Виклад позицій позивача та відповідача.

22.12.2020 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі відповідач 1), ОСОБА_4 (далі відповідач 2) з вимогою про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/4 до 1/8 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що у нього змінився матеріальний стан, погіршився стан здоров`я, на його утриманні перебувають батьки пенсіонери, він сам є особою з інвалідністю ІІІ групи, хворіє на серцево судинне захворювання, потребує постійного лікування, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Федик Ю.Ю., яка приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнала, не заперечує щодо зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання їхнього спільного сина ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що подала до суду письмову заяву (а.с.59).

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Білозор О.Л., який приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів у підтвердження обставин, які відповідно до вимог ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

04.02., 23.02., 02.03.2021 до суду поступили заяви від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хейніса О.Г. про проведення судових засідань в режимі відеоконференції з Вінницьким міським судом Вінницької області та Вінницьким районним судом Вінницької області (а.с. 49 51, 78 79, 126).

10.02., 02.03.2021 до суду надійшли письмові заяви від відповідача ОСОБА_4 про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.59, 123).

11.02.2021 від відповідача ОСОБА_2 до суду поступила заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що вона своєчасно не отримала позовної заяви з додатками, долученими до неї і має намір скористатись правничою допомогою, для чого їй необхідно додатковий час (а.с.62 63).

12.02., 29.03.2021 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хейніса О.Г. до суду надійшли клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (а.с. 66 67).

02.03.2021 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Білозора О.Л. до суду поступила заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю у іншому судовому засіданні (а.с.121).

Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 15.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачам запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с. 41).

Ухвалу суду від 15.01.2021 разом з копією позовної заяви та додатками до неї направлено на адресу відповідачів. Відповідач ОСОБА_4 копію ухвали отримала 22.01.2021 (а.с. 48).

ОСОБА_4 відзив на позовну заяву не подала.

Відповідач ОСОБА_2 , у зв`язку із зміною місця проживання, ухвалу суду від 15.01.2021 разом з копією позовної заяви та додатками до неї, своєчасно не отримала. 11.02.2021 відповідачеві повторно надіслано пакет документів і надано термін для подачі відзиву.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подала.

Ухвалами суду від 05.02., 23.02.2021 постановлено проводити судові засідання в режимі відеоконференції з Вінницьким міським судом Вінницької області та Вінницьким районним судом Вінницької області (а.с.53 54, 80 - 81).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

У справі, що розглядається судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 ( ОСОБА_2 ). Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю ОСОБА_2 (а.с.32).

Згідно з паспортом громадянина України № НОМЕР_1 від 22.10.2020 ОСОБА_9 після розлучення з ОСОБА_1 присвоєно прізвище ОСОБА_10 (а.с.63).

Крім того, позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому щлюбі з відповідачем ОСОБА_4 , від шлюбу з якою має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з матір`ю ОСОБА_4 (а.с.31).

Судовим наказом Шаргородського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2011 року у справі № 2-н-42/11 з позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 вересня 2011 року (а.с.7).

За рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 травня 2019 року у справі № 152/98/19 з позивача стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 січня 2019 року і до повноліття дитини (а.с.11 13).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 регулярно сплачує аліменти в повному обсязі, заборгованості на час звернення до суду з даним позовом не має.

Із довідки Шаргородських ЕМ №СО 75 60 від 24.11.2020 вбачається, що позивач ОСОБА_1 працює майстром експлуатаційних бригад Шаргородських ЕМ і його заробіток за період часу з серпня 2020 року по жовтень 2020 року склав 52636,80 грн, із яких за аліментними зобов`язаннями на користь відповідачів утримано, після обов`язкових відрахувань 21185,92 грн., тобто 50 відсотків заробітної плати (а.с. 20).

Згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12.11.2020, довідки ЛКК КНП «Шаргородська ЦРЛ» № 223 від 15.12.2020 та довідки Шаргородського центру первинної медико санітарної допомоги №3 від 16.03.2021, останній хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ст., ризик СУ високий, гіпертонічна ангіопатія сітківки, гіпертензивне серце (гіпертрофія лівого шлуночка), СНО, ФК1, ФВ 63%. Аліментарно конституційне ожиріння ІІ ст (ІМТ 38), потребує лікування, в тому числі санітарно курортного лікування (а.с.23, 26, 134).

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 після ухвалення рішень про стягнення аліментів, а саме - 25.11.2020 встановлено третю групу інвалідності безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12ААБ 3695839 від 25.11.2020 (а.с.24).

Згідно з вимогами ст.ст. 81, 263, 264 ЦПК України та принципу оцінки доказів (ст.89 ЦПК України) суд перевірив доводи позивача та факти, які підлягають встановленню, з метою з`ясування та дослідження матеріального стану, стану здоров`я позивача, наявність у позивача інших дітей і непрацездатних членів сім`ї, його спроможності сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірах, визначених у рішенні суду.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями СК України.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У пункті 54 рішення ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Ослон проти Швеції" №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення.

Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дитини вікoм від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року становить 2395 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

VІ. Висновки суду.

Згідно зі статями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

За приписами статтей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, з урахуванням норм матеріального права, фактичних обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши подані позивачем докази, дійшов до висновку, що матеріальний стан платника аліментів ОСОБА_1 , в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішень про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх синів 2011 та 2016 рр.. народження, змінився через погіршення стану здоров`я, оскільки з часу винесення рішень про стягнення аліментів на утримання дітей, йому встановлено третю групу інвалідності безстроково, у зв`язку з чим позивач потребує лікування, в тому числі і санітарно курортного та додаткових витрат на організацію свого життя і лікування, оскільки обставини наведені ОСОБА_1 є суттєвими і відіграють значну роль у житті позивача, платника аліментів та доведені при розгляді спору про зменшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача ОСОБА_1 на те, що підставою для зменшення розміру аліментів є та обставина, що на його утриманні перебуває хвора мати ОСОБА_13 , 1952 року народження, оскільки остання згідно довідки № 1447/02 25 19, виданої 26.11.2020 Головним Управлінням ПФУ у Вінницькій області перебуває на обліку як пенсіонерка, отримує пенсію за віком, одружена, має чоловіка - батька позивача ОСОБА_14 , який, в силу вимог ст.90 СК України, зобов`язаний брати участь у витратах дружини ОСОБА_13 , пов`язаних з хворобою (а.с.28, 29). Поряд з цим, ОСОБА_13 не зверталась до суду з позовом до позивача ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів на неї як на непрацездатну матір, яка потребує матеріальної допомоги та з вимогами до чоловіка ОСОБА_14 про стягнення коштів на її утримання, на підставі ст.ст. 90, 202 СК України.

Твердження ОСОБА_1 про те, що у нього збільшилися витрати у зв`язку з регулярним придбанням ліків судом не приймаються до уваги, оскільки долучені позивачем до матеріалів справи фіскальні чеки на придбання ліків (а.с. 68 73; 135 138) не є належними, достовірними та допустимими доказами, в силу вимог ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, на підтвердження того, що позивачу призначено саме ці медичні препарати лікарями і, що вони були придбані саме ним.

З урахуванням викладеного, розмір аліментів підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на утримання сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини до 1/8 частини зі всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням тієї обставини, що відповідач ОСОБА_4 матір неповнолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою проживає дитина визнала позовні вимоги.

При ухвалені рішення у даній справі, судом на підставі вимог ч.4 ст.263 ЦПК України також враховано правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від від 05.02.2020 у справі № 664/252/19-ц; від 27.02.2020 у справі № 500/3753/18.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 76-81, 83, 89, 258, 259, 263 - 265, 273, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 7, 8, 12 ЗУ "Про охорону дитинства", ст.ст. 6-8, 141, 150, 179, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Хейніс О.Г. до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що утримуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів по судовому наказу Шаргородського районного суду Вінницької області від 20.09.2011 припинити з часу набрання даним рішенням законної сили.

Зменшити розмір аліментів, що утримуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини до 1/8 частини зі всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів по рішенню Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.05.2019 припинити з часу набрання даним рішенням законної сили.

У решті позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(ч.3 ст.354 ЦПК України).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч.4 ст.273 ЦПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ім`я (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області 06.02.1997;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителька АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 22.10.2020;

відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителька АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , паспорт громадянина України № НОМЕР_6 , виданий 30.08.2018.

Рішення ухвалено та проголошено 30.03.2021.

Суддя: Т.О. Соколовська