Справа № 157/324/21
Провадження №2/157/164/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Семенюк О.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, яка продовжує навчання,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2002 року по 02 грудня 2020 року. За час шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Син ОСОБА_3 навчається у Луцькій філії ТзОВ Медичний коледж «Монада» 1 рівня акредитації на 1 курсі відділення «Стоматологія», форма навчання денна на платній основі. Згідно з договором про навчання у Луцькій філії ТзОВ Медичний коледж «Монада», який позивачка уклала з навчальним закладом, вартість першого навчального року становить 29800 грн.

На виконання умов вказаного договору 03 вересня та 29 грудня 2020 року позивачка сплатила 23840 гривень. Всього витрати на навчання сина ОСОБА_3 в Луцькій філії ТзОВ Медичний коледж «Монада» склала 29800 грн., які позивачка вважає додатковими витратами на неповнолітню дитину, половину з яких повинен нести відповідач як її батько.

Посилаючись на вказані вище обставини, просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 11920 гривень.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Пояснив, що єдиним джерелом його доходу є пенсія, розмір якої складає 1800 грн., а тому не має можливості сплатити позивачці вказану в заяві суму додаткових витрат.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5).

З дослідженого судом договору про навчання у Луцькій філії Товариства з обмеженою відповідальністю Медичний коледж «Монада» (Львівський медичний фаховий коледж «Монада») (а.с. 6) вбачається, що ОСОБА_4 навчається на першому курсі згаданого навчального закладу, з метою набуття кваліфікації «Гігієніст зубний», форма навчання денна. Замовником послуг є позивачка ОСОБА_1 .

Як вбачається з наданих позивачкою квитанцій (а.с. 8, 9) на виконання вказаного вище договору вона сплатила кошти в сумі 23840 гривень.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15.

Таким чином, враховуючи наведені вище норми закону та висловлені щодо їх правильного застосування правові позиції Верховного Суду України, суд приходить до висновку про безпідставність даного позову та необхідність відмови в його задоволенні.

Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що позивачка при подачі даного позову до суду звільнена від сплати судового збору, суд, відмовляючи в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відносить на рахунок держави.

Керуючись статтями 5, 12, 76, 81, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 180, 181, 183, 184, 185, 192 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, яка продовжує навчання, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне ім`я, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивачка ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий: Б. С. Гамула