ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/10/19Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/817/67/21 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 302050000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Денисюк В.А.

та сторін: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тришака О.Г., представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Скиби В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №604/10/19 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Скиби Віталія Михайловича на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2020 року, ухваленого суддею Сташків Н.Б., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: відділу державної реєстрації Підволочиської районної державної адміністрації, Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

В С Т А Н О В И В:

у січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: відділу державної реєстрації Підволочиської районної державної адміністрації, Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора Підволочиського районного управління юстиції Бунт Я.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 10228212 від 24 січня 2014 року, про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0715 га, кадастровий номер :02:003:0417, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) та запис про право власності за номером 4383902 (Розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) від 24 січня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який діяв в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , 15 січня 2002 року було укладено договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусам Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області Матійчик Анжелою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі №59. У відповідності до умов даного договору, позивач подарувала ОСОБА_4 , який діяв в інтересах відповідача, житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 56,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та який належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Підволочиською державною нотаріальною конторою 23 липня 1993 року по реєстраційному №1541, зареєстрованому у Тернопільському міському бюро технічної інвентаризації 09 листопада 1993 року за №875. Вищевказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0715 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка була передана позивачу на підставі Рішення Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам від 11 грудня 1997 року. 24 січня 2002 року вказаний в договорі житловий будинок (будинковолодіння) був зареєстрований в Підволочиському районному бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_5 , за реєстровим номером 07. На підставі договору дарування, відповідач, як власниця житлового будинку у 2009 році звернулася до Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області із заявою про передачу безоплатно у власність земельної ділянки, яка перебувала у її користуванні для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . На підставі даної заяви, Скалатською міською радою Підволочиського районну Тернопільської області прийнято рішення №945 від 18 вересня 2009 року, яким надано дозвіл ОСОБА_5 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. 10 грудня 2013 року Рішенням №753 Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_6 загальною площею 0,0715 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :02:003:0417 в АДРЕСА_1 та передано вказану земельну ділянку безоплатно їй у власність. У зв`язку з прийнятим рішенням, за відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0715 га, кадастровий номер :02:003:0417, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , про що 24 січня 2014 року державним реєстратором Підволочиського районного управління юстиції, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 10228212 від 24 січня 2014 року, внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 4383902. Однак, 30 грудня 2016 року Апеляційним судом Тернопільської області у справі №604/337/15-ц постановлено рішення, яким договір дарування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 15 січня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , діючим в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Матійчик А.В. визнано недійсним, позаяк був укладений під впливом помилки, так як позивач не мала наміру відчужувати за свого життя належний їй будинок. Оскільки договір дарування в судовому порядку визнано недійсним, правові підстави для володіння житловим будинком з надвірними будівлями загальною площею 56,5 кв.м у ОСОБА_7 відсутні. У зв`язку із цим, державним реєстратором Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, на підставі звернення ОСОБА_1 , 11 квітня 2018 року внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та зареєстровано за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 56,5 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності № 25742413. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 56,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а земельна ділянка, площею 0,0715 га, кадастровий номер :02:003:047 - цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7 . Враховуючи викладене, а також те, що згідно положень статті 120 ЗК України в поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти, в позасудовому порядку вирішити спір неможливо - позивач просить позов задовольнити.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: відділу державної реєстрації Підволочиської районної державної адміністрації, Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення державного реєстратора Підволочиського районного управління юстиції Бунт Я.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 10228212 від 24 січня 2014 року, про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0715 га кадастровий номер :02:003:0417, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та запис про право власності за номером 4383902 (Розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) від 24 січня 2014 року.

Стягнуто з відповідача по справі ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 704,60 гривень.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Скиба Віталій Михайлович просить скасувати судове рішення та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна відмовити повністю, посилаючись на те, що воно ухвалене внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального права та грубого порушення норм процесуального права (яке діяло на момент розгляду справи), а також, не повним з`ясуванням обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_2 адвокат Скиба В.М. зазначив, що підставою набуття у приватну власність земельної ділянки площею 0,0715 га, кадастровий номер :02:003:0417 ОСОБА_2 виникло на підставі рішення міської ради, а не наявність у відповідача у власності житлового будинку, на що суд першої інстанції уваги не звернув та не надав належної оцінки. При цьому, державна реєстрація права власності земельної ділянки є лише визнання державою такого існування. Позивачем не оспорюється право власності вказаної земельної ділянки, а лише її державну реєстрацію. Також вважає грубим порушенням норм процесуального права є те, що не вирішено питання щодо залучення ОСОБА_4 , як співвідповідача у даній справі, оскільки саме він виступав в інтересах ОСОБА_2 , як стверджує суд першої інстанції у правовідносинах щодо набуття права власності на дану земельну ділянку.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Тришак Олега Григоровича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб`єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне питання органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту. Як вбачається із відповіді на адвокатський запит Скалатської міської ради, підставою прийняття рішення №753 була заява відповідачки, а також, додані до заяви документи, що підтверджували наявність у ОСОБА_8 у власності житлового будинку, який розміщувався на спірній земельній ділянці. Таким чином, саме факт отримання ОСОБА_8 у приватну власність житлового будинку, який розміщений на спірній земельній ділянці і послужило підставою передачі апелянту у власність даної земельної ділянки та подальшої державної реєстрації права власності. Щодо залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_4 звертають увагу на те, що встановлення законності укладення договору дарування, на який вони посилались у позові було предметом розгляду в іншому судовому процесі, провадження в якому на сьогоднішній день завершено та за результатами якого прийнято, 30 грудня 2016 року Апеляційним судом Тернопільської області рішення, яке набрало законної сили. Тому, вони не вбачають підстав для залучення ОСОБА_4 у даній справі як співвідповідача.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Скиба В.М. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Тришак О.Г. апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду обґрунтованим та законним.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що 15 січня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який діяв в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусам Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області Матійчик Анжелою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за №59 (а.с. 4).

У відповідності до умов даного договору, ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_5 , житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 56,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та який належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Підволочиською державною нотаріальною конторою 23 липня 1993 року по реєстру №1541, зареєстрований в Тернопільському міському бюро технічної інвентаризації 09 листопада 1993 року за №875.

10 грудня 2013 року Рішенням №753 Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_6 загальною площею 0,0715 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :02:003:0417 в АДРЕСА_1 , та передано вказану земельну ділянку безоплатно їй у власність (а.с. 6).

Як убачається з витягу про реєстрацію права власності за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0715 га, кадастровий номер :02:003:0417 цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , про що, 24 січня 2014 року державним реєстратором Підволочиського районного управління юстиції, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 10228212 від 24 січня 2014 року, внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 4383902 (а.с. 14).

30 грудня 2016 року апеляційним судом Тернопільської області у справі №604/337/15-ц ухвалено рішення, яким визнано недійсним договір дарування житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , укладений 15 січня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який діяв в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусам Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області Матійчик А.В. (а.с. 7-9).

Згідно витягу про реєстрацію права власності від 11 квітня 2018 року внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 56,5 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності №25742413 (а.с. 14).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із вимог статті 120 ЗК України, що у разі набуття права власності на жилий будинок, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти і шляхом визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора про проведену державну реєстрацію прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вважав, що поновить порушене права позивача на спірну земельну ділянку.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки позивачем обраний неналежний спосіб захисту права на спірну земельну ділянку, який не призводить до ефективного відновлення цього права.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес. Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

У вказаній нормі зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішення такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16 (провадження №12-158гс18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі №910/3907/18 (провадження №12-46гс19).

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Водночас задоволення позовної вимоги, заявленої позивачем у цій справі, зокрема, скасування права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0715 га, кадастровий номер :02:003:0417 цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом скасування реєстраційного запису про проведену державну реєстрацію прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не призведе до поновлення прав позивача, на порушення яких вона посилається у позові, оскільки право власності ОСОБА_1 , в тому числі і свідоцтво про право власності у цій справі не оспорює, а відповідно до ч.1 ст.2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції від 01 січня 2014 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі державна реєстрація майна) це лише офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав, який є передчасним і не призводить до ефективного відновлення цього права, яке за доводами позивача є порушеним.

У справі, яка переглядається позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права і її вимоги сформульовані таким чином, що у суду відсутні можливості виконати вимоги частини другої статті 5 ЦПК України і обрати спосіб захисту цього права, який би не суперечив закону. При цьому у ОСОБА_1 існує право захистити свої законні інтереси шляхом подання позову з урахуванням положень ЦК України і ЦПК України. Відтак, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про задоволення позову.

Доводи представника позивача, що їм не було відомо про видачу відповідачу свідоцтва про право власності на спірну земельну, не заслуговують на увагу з огляду на те, що згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції від 01 січня 2014 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин, далі - Закон) обов`язковій державній реєстрації підлягало право власності на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 8-1 частини 1 статті 18 Закону свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видавалося фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Скиби Віталія Михайловича слід задовольнити, а рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: відділу державної реєстрації Підволочиської районної державної адміністрації, Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Згідно з ч.1 та п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 1 056 (одна тисяча п`ятдесят шість) гривень 90 копійок, що підтверджується Квитанцією №10019/040 від 17 листопада 2020 року, тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт Серія НОМЕР_2 , виданий Підволочиським РВ УМВС України в Тернопільській області 23 вересня 2002 року) в користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт Серія НОМЕР_4 , виданий Підволочиським РВ УМВС України в Тернопільській області 18 квітня 2013 року) сплачений нею судовий збір у розмірі 1 056 (одна тисяча п`ятдесят шість) гривень 90 копійок.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Скиби Віталія Михайловича задовольнити.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: відділу державної реєстрації Підволочиської районної державної адміністрації, Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт Серія НОМЕР_2 , виданий Підволочиським РВ УМВС України в Тернопільській області 23 вересня 2002 року) в користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт Серія НОМЕР_4 , виданий Підволочиським РВ УМВС України в Тернопільській області 18 квітня 2013 року) сплачений нею судовий збір у розмірі 1 056 (одна тисяча п`ятдесят шість) гривень 90 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 06 квітня 2021 року.

Головуючий

Судді