Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі:

секретаря судових засідань Івашко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.03.2020 між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого він передав у власність відповідача грошові кошти у розмірі 180000грн., що стверджується розпискою, які останній зобов`язувався повернути у визначений у договорі строк (180 календарних днів з дня укладення договору), а саме, до 01.09.2020. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, грошові кошти не повернув.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.01.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у попередньому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. У дане судове засідання, призначене в режимі відео конференції, представник позивача не з`явилася, у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні, просила розгляд справи здійснювати без її участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Разом з тим, відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позов, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що між сторонами не виникли зобов`язання з приводу отримання позики, кошти вказані в договорі позики він не отримував. Зазначає, що сторони фактично мали намір оформити інші правовідносини щодо покладання на відповідача матеріальної відповідальності за трудовим договором.

Відповідач просить суд поновити процесуальний строк на подання відзиву, посилаючись на те, що ним не отримано ухвалу про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви.

Наведені відповідачем обставини є обґрунтованими, про що свідчить і наявний у матеріалах справи поштовий конверт з ухвалою та копією позовної заяви, який повернуто на адресу суду без вручення адресату (відповідачу).

Відповідно до ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи те, що строк для подання відзиву встановлено судом, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання відповідача шляхом продовження строку для подання відзиву.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Судом встановлено, що наявність між позивачем та відповідачем позикових відносин підтверджується договором позики від 05.03.2020, оригіналом розписки від 05.03.2020.

Відповідно до п.1.1 договору позикодавець ( ОСОБА_1 ) передає у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 180000грн.

Позика надається позикодавцем позичальнику в сумі вказаній в п.1.1 цього договору у день його підписання обома сторонами (п.2.2 договору).

Позика повертається позичальником позикодавцю у повному обсязі протягом 180 днів з дати укладення договору.

Позика вважається повернутою позикодавцеві в момент передачі грошової суми, що позичалась, підтвердженою розпискою позикодавця (п.п.2.2, 2.3 договору позики).

З дослідженої судом розписки від 05 березня 2020 року встановлено, що ОСОБА_2 даною розпискою підтвердив, що ним від ОСОБА_1 по договору позики було отримано грошові кошти в натурі в сумі 180000грн.

Вказану суму грошових коштів ОСОБА_2 зобов`язувався повернути у повному обсязі на протязі 180 календарних днів з дати заключення договору позики.

Розписка написана власноручно ОСОБА_2 , в присутності свідка ОСОБА_3 , що ним і не заперечувалось у відзиві на позовну заяву.

Тобто, даний документ повністю підтверджує як факт отримання відповідачем грошових коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти у визначений строк - 180 календарних днів.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підтвердження невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по поверненню суми позики представник позивача надав суду оригінал розписки відповідача від 05.03.2020.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 12.11.2020 у справі №154/3443/18 наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що наявність оригіналу розписки в позивача свідчить про існування невиконаного зобов`язання відповідачем по договору позики від 05.03.2020.

У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач повністю чи частково виконав свої зобов`язання за вказаним договором позики та повернув повністю або частково кошти саме за цим договором позики.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав зобов`язання за даним договором, а тому зобов`язаний повернути позивачу борг в сумі 180000грн.

Суд критично оцінює доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про іншу правову природу відносин, оскільки такі не підтверджені жодними доказами. Крім того, зі змісту договору позики від 05.03.2021 та розписки від 05.03.2021 вбачається, що предметом такої були саме грошові кошти, які відповідач ОСОБА_2 зобов`язався повернути позивачу ОСОБА_1 у визначений термін 180 календарних днів з дати укладення договору, тобто до 01.09.2020року.

За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача належить стягнути на користь позивача 1800грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України, ст.ст. 207, 610, 611, 1046, 1047 ЦК України суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 180000 (сто вісімдесят тисяч)грн., а також 1800грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 30 березня 2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М.Хамник