465/2189/21
2/465/2381/21
У Х В А Л А

про направлення справи за підсудністю

02.04.2021 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Мартинишин М.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Франківського районного суду м.Львова із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Розглянувши надані матеріали, прихожу до висновку про необхідність передання справи за підсудністю, виходячи з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Виконавчий напис оскаржується у судовому порядку шляхом звернення до суду з позовом до стягувачів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково (Постанова ВС від 14.08.2019 у справі № 519/77/18).

За загальним правилом позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч. 2 ст. 27 ЦПК України).

Проте у справах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у позивача є право обрати альтернативну підсудність за місцем його виконання (ч. 12 ст. 28 ЦПК України).

На даний час практика Верховного суду, яка б містила чітке визначення поняття «місце виконання» та надала роз`яснення із застосування ч. 12 ст. 28 ЦПК України відсутня.

Поняття «місце виконання» є досить широким та включає в себе місце проживання, перебування, роботи Позивача, місцезнаходження його майна (ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження). Водночас, твердження, що виконавчий напис виконується за територією знаходження приватного виконавця є хибним, оскільки приватний виконавець має право вчиняти виконавчі дії на всій території України, при цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження приватного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна.

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві, а не суду, що цілком узгоджується з п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3.

Місце реєстрація позивача, як зазначено у позовній заяві, боржника за виконавчим написом та згідно постанови приватного виконавця Шелінської Ю.А. про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2021 року АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Франківського районного суду м.Львова.

Місцезнаходження відповідача - м. Київ, вул. Жамбула Жабаєва, буд. 7, що територіально також не відноситься до Франківського районного суду м.Львова.

Обираючи Франківського районного суду м.Львова, як підсудний для даного спору, позивач посилався на те, що оскаржуваний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Шелінської Ю.А.( АДРЕСА_2 ) та що такий проводить виконавчі дії за місцем її роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КІ Медіа»(м. Львів, вул. Сахарова,42), що є територією Франківського району м.Львова. Однак позивач не обґрунтував щодо підсудності такої справи Франківському районному суду м.Львова та такі обставини не були встановленні на момент постановлення ухвали судом.

Окрім цього, будь-якої підтверджуючої інформації(документів), що позивач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КІ Медіа»(м. Львів, вул. Сахарова,42) у справі немає. Натомість із заяви-формуляра про акцептування форти вказано, що позивач працює продавцем консультантом в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_3 .

Відтак, зазначене не відповідає положенням ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої місцем виконання виконавчого документу є місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна. Прив`язка підсудності даного спору за місцем перебування приватного виконавця суперечить положенням норми вищевказаного Закону.

Отже, звертаючись із даною позовною заявою до Франківського районного суду м.Львова, позивач невірно визначив суд, компетентний розглядати його позовну заяву, оскільки вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, можуть розглядати судом за місцем виконання виконавчого напису, або ж за загальним правилом підсудності - місцем реєстрації банку - стягувача.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, оскільки справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Франківського районного суду м.Львова ні за правилами загальної підсудності, ні за правилами альтернативної підсудності, позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню підлягає передачі для розгляду за підсудністю до Буського районного суду Львівської області за місцем виконання виконавчого напису (місцем реєстрації позивача).

За нормами ч.3 ст.31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 30, 31, 187, 260, 261, 354 ЦПК України -

постановив:

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню передати за підсудністю на розгляд Буського районного суду Львівської області.

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи з одного суду до іншого, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складанні повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Мартинишин М.О.