КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року

м. Київ

справа №364/91/21

провадження № 22-ц/824/5672/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач),

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Філія «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця», Страхова компанія «Раритет»

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Володарського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року у складі судді Моргун Г.Л.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця», Страхової компанії «Раритет» про стягнення нарахованих, але не виплачених грошових коштів та захисту прав споживачів у страхових відносинах, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила: витребувати у відповідача АТ «Українська залізниця» Філія «Пасажирська компанія» копію Колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ВП Вагонна дільниця ст. Київ - Пасажирський філії «Пасажирська компанія» та Генеральний договір добровільного медичного страхування №09-2011/47 ПЗ /НВС-118042/НЮ та додаткову угоду до нього; визнати недійсним Генеральний договір добровільного медичного страхування №09-2011/47 ПЗ/НВС-118042/НЮ та додаткову угоду до нього в частині надання послуг страхування ОСОБА_1 ; зобов`язати відповідача припинити нарахування матеріальної допомоги на добровільне медичне страхування.

УхвалоюВолодарського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 23 лютого 2021 року представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що позовна заява, подана представником позивача ОСОБА_2 , є обґрунтованою, а недоліки, визначені ухвалою суду першої інстанції від 05 лютого 2021 року, усунені.

Звертає увагу суду, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено про те, які саме недоліки позовної заяви не усунуто представником позивача.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та його представник не усунули недоліки позовної заяви у строк, установлений судом.

Статтею 263 ЦПК України установлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте, оскаржувана ухвала не відповідає указаним нормам, що згідно статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, 01 лютого 2021 року до Володарського районного суду Київської області надійшла позовна заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про стягнення нарахованих, але невиплачених грошових коштів та захисту прав споживачів у страхових відносинах.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 05 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено ОСОБА_1 десятиденний строк для приведення позовної заяви у відповідність до вимог законодавства, визначення зі змістом позовних вимог, приведення у відповідність мотивувальної і резолютивної частин позову, а також виконання наступних вимог:

1. В позовній заяві слід вказати посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову) від кожного з відповідачів; обставини, на яких ґрунтується кожна вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини. На даній стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

2. Позивач повинен зазначити обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог. Оскільки позов подано до кількох відповідачів, тому позивачу слід вказати зміст позовних вимог щодо кожного з них.

3. Позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а саме, що позовні вимоги пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

4. У заяві має бути викладено, яке саме право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; способи захисту, яких суд може вжити, для захисту прав споживача тощо.

5. У позовній заяві повинні міститися відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися.

6. Зазначити повне найменування, місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідачів; зазначити ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

7. У клопотанні про витребування доказів слід зазначити вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цих доказів самостійно та вказати необхідність.

Окрім указаного, судом першої інстанції зазначено, що позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду з метою дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставин, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено відносно нього зазначеними ним у справі відповідачами у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

16 лютого 2021 року на виконання ухвали від 05 лютого 2021 року до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача, в якій зазначено, що у позовній заяві вказані всі відомі ОСОБА_1 відомості про особи відповідачів, що не суперечить ст. 175 ЦПК України.

Представником позивача також указано, що позов має немайновий характер, а у назві позову допущено помилку. Позовні вимоги ОСОБА_2 вважала достатньо обґрунтованими та повторно виклала свої доводи, а також зазначила, що ОСОБА_1 вживались заходи досудового врегулювання спору.

Щодо клопотання про витребування доказів, остання зазначила про неодноразові намагання позивача отримати від відповідача копію колективного договору, генерального договору та додаткової угоди про нього, проте товариством у добровільному порядку вказані документи надано не було, що і слугувало підставою для звернення до суду з вищезазначеним клопотанням.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.

Суд першої інстанції зазначив, що представник позивача своєю відповіддю від 16 лютого 2021 року вказує суду, що намагалась врегулювати спір у досудовому порядку, проте це їй не вдалося, тому знову продублювала вимоги позивача, викладені у позовній заяві, проте недоліків зазначених в ухвалі суду від 05 лютого 2021 року не усунула.

Згідно з частинами першою-третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно частини третьої ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Зі змісту позову вбачається, що спір виник з приводу договору медичного страхування, укладеного між адміністрацією АТ «Українська залізниця» Філія «Пасажирська компанія» та трудовим колективом ВП Вагонна дільниця ст. Київ - Пасажирський філії «Пасажирська компанія», відповідно до умов якого з доходу ОСОБА_1 вираховується допомога на добровільне медичне страхування. Проте, позивач посилається на те, що вказаний договір не підписував, договором не користується та взагалі не бажає бути застрахованою особою, оскільки волю на укладення договору страхування ОСОБА_1 не виявляв.

В заяві про усунення недоліків представник позивача продублювала вказані у позові вимоги, коло відповідачів та обґрунтування обставин спору, додала, що стороною позивача вживалися заходи досудового врегулювання спору, відомості про учасників справи, зазначені в позовній заяві, є єдиними, що їм відомі, а позовна заява носить немайновий характер.

За таких обставин, повернення позову з підстав недотримання вимог пунктів 2-6 частини третьої статті 175 ЦПК України колегія суддів вважає помилковим.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Сторона позивача, сформулювавши позовні вимоги та визначивши на свій розсуд відповідачів за своїм позовом, має усвідомлювати, що саме вони несуть відповідні процесуальні ризики, які можуть настати у разі, якщо обраний ними спосіб захисту буде визнано неефективним, відповідачі - неналежними, а пред`явлений ними позов необґрунтованим.

До числа таких процесуальних ризиків належать, зокрема відмова у задоволенні позову пред`явленого до неналежних відповідачів та покладення на позивача судових витрат, понесених відповідачами у задоволенні позову до яких відмовлено.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц).

Отже, зазначені судом першої інстанції підстави для залишення позовної заяви без руху, невиконання яких призвело до повернення позовної заяви, підлягають встановленню під час розгляду справи по суті, а не на стадії відкриття провадження, що свідчить про помилковість та передчасність дій та висновків суду першої інстанції.

Посилання місцевого суду на те, що позивачем та його представником не надано відомостей про причини звернення з позовом саме до Володарського районного суду Київської області, а не за місцезнаходженням одного з відповідачів, як це передбачено ст. 27 ЦПК України, також є необґрунтованими оскільки відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

При цьому, згідно пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, питання щодо підсудності поданої позовної заяви перевіряється та встановлюється саме судом та у відповідності до вимог закону.

Дослідивши матеріали поданої позовної заяви, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для залишення без руху позову і у зв`язку з недотриманням вимог частини четвертої статті 175 ЦПК України з огляду на наступне.

Так, згідно частини четвертої статті 175 ЦПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Представником позивача у позові зазначено, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

За змістом частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Таким чином, стороною позивача у відповідності до вимог закону зазначено підставу для звільнення від сплати судового збору, а перевірка наявності чи відсутності такої підстави є обов`язком суду, а не позивача.

Судом першої інстанції не зазначено жодних обставин, за якими він визнав позивача таким, що має сплатити судовий збір, та, зокрема, з цих підстав не залишив позов без руху.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, яким, зокрема, є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з підпунктом 1 частини третьої статті 3 ЦПК України верховенство права є однією із засад цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» зазначав, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право подавати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав та на суд, з якого випливає право доступу до суду, тобто право порушувати провадження у суді в цивільних справах, становить лише один аспект; однак це є той аспект, який дійсно робить можливим використання подальших гарантій, закладених у пункті 1 статті 6. Такі характеристики судового провадження, як справедливість, відкритість та невідкладність, насправді не мають жодної цінності, якщо таке провадження передусім не порушено. І в цивільних справах навряд чи можна уявити верховенство права без можливості мати доступ до суду.

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції не взяв до уваги доводи та аргументи позивача, викладені як в позовній заяві, так і в заяві про усунення недоліків, належним чином їх не проаналізував та досить формально підійшов до вирішення питання про прийняття позовної заяви.

Отже, виходячи з вищенаведеного, колегія доходить висновку, що місцевий суд не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про повернення позовної заяви, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргупредставника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Володарського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик