Провадження 2/756/1985/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

1 грудня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ТОВ «ФК «Гефест» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначає, що 18.09.2020 року товариством набуто право власності на квартиру АДРЕСА_1 , однак в цій квартирі залишаються зареєстрованими ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Оскільки ТОВ «ФК «Гефест» є єдиним власником квартири АДРЕСА_1 , проживання, реєстрація в якій відповідачів порушує його право на користування та розпорядженням належним майном, ТОВ «ФК «Гефест» просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження цією квартирою шляхом визнання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

У судове засідання представник ТОВ «ФК «Гефест» не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов просив задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини.

Відповідачі у судове засідання не прибули, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.

Представник Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомленийі належним чином , про причини неявки представника суд не повідомив, заяв про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило.

За таких обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом установлено, що 21.02.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержатель), ОСОБА_1 (іпотекодавець 1) та ОСОБА_2 (іпотекодавець 2) укладено договір іпотеки № 77823, відповідно до умов якого іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого на Київській універсальній біржі від 10.02.1997 року за реєстраційним № С4464/1058 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за реєстровим № 60/31963/31932 від 25.02.1997 року і немає жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів на підставі яких іпотекодавці набули власності на предмет іпотеки (а.с. 5-6).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.09.2020 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ТОВ «ФК «Гефест» (а.с. 7).

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА від 10.11.2020 та 02.12.2020 року, місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 21-24).

Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на повагу до свого житла, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Право на житло гарантовано ст. 48 Конституції України.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (ч. 3 ст. 48 Конституції України).

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якого є нерухоме майно - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Виселення з іпотечного майна проводиться у порядку, встановленому ст. 40 Закону України «Про іпотеку», якою визначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Статтею ст. 109 ЖК УРСР передбачено, що виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження 314-317цс18) ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Тобто, зроблено висновок про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма ст. 109 ЖК УРСР.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зроблено висновок, що виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті.

Враховуючи установлені під час розгляду справи обставини, а саме те, що право власності на спірну квартиру ТОВ «ФК «Гефест» набуло внаслідок звернення стягенння на предмет іпотеки в позасудовому порядку, доказів на підтвердження наявності у відповідачів іншого житла матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення, оскільки таке втручання в їх право не є пропорційним вимозі фінансової установи, що набула права власності на займане ними житло в порядку задоволення вимог іпотекодержателя й відповідно несе усі ризики пов`язані з набуттям права власності на обтяжену нерухомість.

За таких обставин позов ТОВ «ФК «Гефест» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя