Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/121/21
Провадження № 2/542/196/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Рибки Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняв залі суду в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

02 лютого 2021 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до ОСОБА_3 (надалі також - відповідач, ОСОБА_3 ), в якому просила розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 21 жовтня 1994 року Великокобелячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, про що складено актовий запис № 8.

Ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків (а.с. 12).

На усунення недоліків позивачем до суду 25 лютого 2021 року надані документи відповідно до ухвали про залишення позовної заяви без руху.

01 березня 2021 року від Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 березня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 20).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що з 2002 року вона з відповідачем припинили фактичні шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть. Зазначила, що вона намірів врятувати сім`ю не має. Подальше спільне життя в якості подружжя неможливе.

Зазначено, що від спільного шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 28). 16 березня 2021 року до суду надійшла письмова заява позивача про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила про підтримання позову у повному обсязі (а.с. 24).

Відповідач, в судове засідання не з`явився.

Про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлявся шляхом надіслання судової повістки на його зареєстровану адресу проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із судовою повісткою, в якому міститься підпис відповідача про її отримання (а.с. 29).

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач є належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, про причини неявки ним не повідомлено.

Правом подати до суду відзив на позовну заяву відповідач не скористався.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 21 жовтня 1994 року Великокобелячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис № 8 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 16).

Від спільного шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають.

Встановлено, що спільне життя між подружжям не склалось, протягом останнього часу вони разом не проживають, шлюбні відносини між ними фактично припинились. Сторони проживають окремо один від одного.

Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Оскільки позивач наполягала на розірванні шлюбу, то, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, є підстави для розірвання шлюбу.

Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею відповідно до квитанції № 36 від 28 січня 2021 року судовий збір в сумі 908 грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 112 СК України та статтями 141, 200, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 21 жовтня 1994 року Великокобелячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, про що складено актовий запис № 8, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. (дев`ятсот вісім гривень).

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 .

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва