Справа № 359/3664/20
Провадження № 2/359/529/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 березня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бориспіль Київської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

14 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким просив стягнути з відповідача на власну користь : матеріальний збиток в розмірі 14073 грн. 97 коп.; моральну шкоду в розмірі 20000 грн. 00 коп.; понесені витрати на правову допомогу в розмірі 12600 грн. 00 коп.; витрати на проведення незалежного експертного авто товарознавчого дослідження в розмірі 2500 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору.

Вимоги обгрунтовано тим, що 24 березня 2020 року в період з 18 год. 30 хв. по 19 год. 30 хв. автомобіль Ford Focus C-max, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, перебував без руху на автостоянці магазину «Фора» за адресою : Київська область, Бориспільський район, с. Чубинське, вул. Бориспільська, 8. Після виходу з магазину та повернення до автомобіля дружина ОСОБА_1 виявила пошкодження лівої сторони на власному транспортному засобі на записку з номером мобільного телефону.

Наступного дня позивач зателефонував за даним номером телефону та дізнався, що відповідач, керуючи автомобілем BMW, державний номерний знак НОМЕР_2 , порушивши вимоги п. 13.1 та п. 2.10 а, в Правил дорожнього руху здійснила зіткнення з припаркованим автомобілем позивача, завдала механічних пошкоджень та поїхала з місця дорожньо транспортної пригоди (далі по тексту - ДТП).

25 березня 2020 року між позивачем та ОСОБА_2 складено євро протокол та у такий спосіб зафіксовано осіб, причетних до ДТП і обставини самого ДТП. Також відповідач повідомила, що її автомобіль застраховано в ТДВ «Страхова компанія «Київ РЕ»» (далі по тексту ТДВ «СК «Київ РЕ») та надала дані страхового полісу. За наслідком звернення до страхової компанії ОСОБА_2 дізналась, що виплата страхових виплат припинена, а тому рекомендувала позивачу за відшкодування завданої шкоди звернутись до МТСБУ.

Проте, ОСОБА_1 отримав відмову від МТСБУ у відшкодуванні завданої при ДТП шкоди, оскільки позивач мав в першу чергу звернутись за отриманням страхового відшкодування до ТДВ «СК «Київ РЕ». Крім того, було зазначено, що дана страхова компанія виключена зі складу членів МТСБУ і що будь-які виплати можливі лише після завершення офіційної процедури банкрутства у СК «Київ РЕ».

Зважаючи на вказане, позивач звернувся з заявою до ТДВ «СК «Київ РЕ», однак а ні відповіді на звернення, а ні страхового відшкодування, не отримав. В той же час, ОСОБА_2 відмовляється сплачувати нанесені транспортному засобу ОСОБА_1 збитки у добровільному порядку.

Під час намагання врегулювати спір у позасудовому порядку ОСОБА_1 також поніс додаткові витрати, які складаються з : витрати на правову допомогу в розмірі 12600 грн. 00 коп. та витрати на проведення незалежного експертного авто товарознавчого дослідження в розмірі 2500 грн. 00 коп. Також через тривалі намагання відновити порушені права, отримати вартість завданого збитку, стрес та поневіряння дружини позивача, яка під час вказаного ДТП здійснювала грудне вигодовування маленької дитини, несла ризик втратити цю можливість через стрес, докори сумління за завдану сімейному бюджету і майну шкоду з її вини, ОСОБА_1 вважає за необхідне стягнути з відповідача завдану моральну шкоду, яку оцінив в 20000 грн. 00 коп.

Наведене вище слугувало підставами для звернення позивача до суду за захистом невизнаних та порушених прав.

Ухвалою суду від 30 червня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

ОСОБА_2 скористалась процесуальними правами та 22 липня 2020 року подала відзив та 24 грудня 2020 року заперечення до суду, яким просила відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у них. На відзив позивачем 11 грудня 2020 року подано відповідь на відзив, яким ОСОБА_1 наполягав на власній позиції, підтримав раніше заявлені позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Крім того, за ухвалою суду від 25 листопада 2020 року за клопотання позивача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, залучено ТДВ «Страхову компанію «Київ РЕ»». Відзив, пояснення, клопотання чи будь які заяви від цієї сторони до суду не надходили.

Ухвалою суду від 25 листопада 2020 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її розгляд по суті з викликом і повідомленням сторін.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що в день ДТП автомобілем кермувала його дружина і що саме вона, вийшовши з магазину, виявила його пошкодження і записку на лобовому склі. Позивач взагалі був відсутнім на місці ДТП, не був водієм чи пасажиром автомобіля. В євро протоколі від 24 березня 2020 року помилково зазначив дані щодо осіб, причетних до ДТП, вказавши постраждалою особою себе, а не дружину ОСОБА_3 .

Позивач та його дружина ОСОБА_3 не є власниками автомобіля Ford Focus C-max, державний номерний знак НОМЕР_1 , а лише наділені широким спектром повноважень щодо користування ним на підставі доручення власника ОСОБА_4 .

До страхової винуватця у ДТП з заявою про настання ДТП і відшкодування завданих збитків ОСОБА_1 звертався, але відповіді чи страхового відшкодування не отримав.

Пояснив також суду, що подав разом з позовом лише першу сторінку висновку про вартість матеріального збитку та копії свідоцтва і сертифікату суб`єкта оціночної діяльності, оскільки вважав, що цих документів достатньо. Так само і Акт приймання виконаних робіт, складений між ним та захисником, подано без самого договору, оскільки позивач не вважав це потрібним. Крім того пояснив, що договір з захисником ОСОБА_5 укладено ним після настання ДТП, проте його дату помилково зазначено 01 вересня 2019 року.

Належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду відповідач, до суду не з`явилась, натомість подала заяву, якою розгляд справи просила здійснити у її відсутність та у задоволенні позову відмовити.

Третя сторона, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, не уповноважила свого представника з`явитись до суду. Відзиву, пояснень, клопотань чи заяв до суду не подано. Судова кореспонденція, направлена судом даній стороні, повернулась до суду з відміткою про вибуття адресата.

Зважаючи на це судом враховуються висновки, наведені у рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року за № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації сторони, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 24 березня 2020 року в період з 18 год. 30 хв. по 19 год. 30 хв. відбулось пошкодження автомобіля Ford Focus C-max, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував без руху на автостоянці магазину «Фора» за адресою : Київська область, Бориспільський район, с. Чубинське, вул. Бориспільська, 8 внаслідок неуважних дій водія ОСОБА_2 під час керування автомобілем BMW, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Наведене підтверджується і не спростовується сторонами у справі, а відтак, в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню в суді.

Крім того, на підтвердження факту настання вищевказаного ДТП сторонами за взаємної згоди складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (євро протокол) від 24 березня 2020 року, у якому винною у настанні ДТП особу зазначено ОСОБА_2 , а постраждалим ОСОБА_1 (а.с. 6 на звороті).

Згідно довіреності від 20 червня 2018 року власником пошкодженого автомобіля Ford Focus C-max, державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3 лише є користувачами транспортного засобу з правами, наведеному в дорученні (а.с. 8).

З урахуванням наведеного слід зазначити, що ОСОБА_4 , як власника пошкодженого майна, ОСОБА_1 взагалі не залучено до участі у справі, в той час як головуючим, на стадії підготовчого провадження у справі, надавалась можливість заявити відповідне клопотання перед судом або шляхом подачі уточненого позову.

У зв`язку з цим, слід зазначити, що відповідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

На підставі Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного транспортному засобі, здійсненого 27 березня 2020 року на замовлення власника ОСОБА_4 встановлено вартість відновлювального ремонту в розмірі 14073 грн. 97 коп., фізичний знос 0,70, вартість матеріального збитку складає 9783 грн. 85 коп. (а.с. 4-5).

Суд звертає увагу на те, що даний доказ приєднано позивачем до справи не в повному обсязі, а саме, лише першу його сторінку та копії сертифікату, свідоцтва оцінювача. Наведене унеможливлює здійснити дослідження самого доказу судом у повному обсязі, а саме - Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного транспортному засобі.

Відповідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, відповідач не заперечує і не спростовує визначений у такий спосіб позивачем розмір завданої матеріальної шкоди, у зв`язку з чим суд приймає його за основу.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На момент ДТП автомобіль BMW, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , був застрахованим у ТДВ «СК «Київ РЕ». Наведене підтверджується полісом АО/0537300 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03 квітня 2019 року (а. с. 41).

У зв`язку з цим позивач 31 березня 2020 року направив рекомендований лист на адресу даної страхової компанії з повідомленням про настання страхового випадку та намірами отримати страхове відшкодування (а. с. 10, 24).

Доказів отримання чи повернення без вручення даного листа та виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 , суду сторонами не надано.

Згідно листа МТСБУ від 06 квітня 2020 року за № 3.1-02/ 11153 направленого ОСОБА_2 разом з додатком до поліса встановлено, що членство ТДВ «СК «Київ РЕ» у МТСБУ припинено. Бюро не містить даних щодо ліквідації чи банкрутства вказаної страхової компанії, однак страхова компанія з 01 серпня 2019 року позбавлена права укладати договори страхування (а. с. 42-43).

Згідно отриманого судом повного досьє на ТДВ «СК «Київ РЕ» не перебуває в стані припинення та не ліквідована. Таким чином, на день розгляду справи, вказана страхова компанія, як юридична особа, не припинена, є діючою і відповідальною за взятими раніше зобов`язаннями.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згіндо ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Із матеріалів справи слідує, що позивач звертався з заявою до ТДВ «СК «Київ РЕ», проте матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів щодо здійснення або відмови у здійсненні виплати страхового відшкодування страховою компанією потерпілому від ДТП.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані: вжити заходів для невідкладеного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди (п.33.1.2).

Статтею 38 цього ж Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умови визначених у підпунктах 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно п.39.1, п.39.2.1 ст. 39.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цвільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого статуту. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодування на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно п. 51. 7 ст. 51 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика або визнання його банкрутом страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З наведеного вбачається, що обов`язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті ДТП такої шкоди. При цьому, зобов`язаною особою, внаслідок заподіяних ОСОБА_2 у результаті ДТП збитків, є страховик відповідача ТДВ Страхова компанія «Київ РЕ», а в разі його ліквідації чи оголошення банкрутом - МТСБУ.

Незважаючи на те, що ТДВ Страхову компанію «Київ РЕ» позбавлено з 01 серпня 2019 року права укладати договори страхування, це, в силу вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не позбавляє страхову компанію обов`язку щодо виплати страхового відшкодування за раніше укладеними полісами, а відтак і позивачу, як потерпілій від ДТП особі.

На час виникнення та існування спірних правовідносин сторін, законодавство визначає чіткий порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі.

При цьому, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів», передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТІІ транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки).

Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винною у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП і власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завданої шкоди замість останнього.

За таких обставин, згідно положень закону, покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнової шкоди можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника (у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування) або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру фактично завданих збитків.

В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди.

При цьому, в такому випадку, розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування) має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідаль-ності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.ст.29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а також розрахований з урахуванням фізичного зносу замінюваних при відновлювальному ремонті запчастин пошкодженого в ДТП авто.

Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Наведений правовий висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладених у чисельних постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 758/2356/17-ц (провадження № 61-25984св18); від 27 березня 2019 року у справі № 754/1108/15-ц (провадження № 61-20780св18); від 26 червня 2019 року у справі № 287/463/15-ц (провадження № 61-15930св18); від 26 червня 2019 року у справі № 712/7242/16-ц (провадження № 61-19165св 18); від 17 липня 2019 року у справі № 641/5883/16-ц (провадження № 61-21561св18), тощо.

Відтак, власник автомобіля, який постраждав через ДТП, може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Крім того, відповідно ч. 2. ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинена, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

В контексті наведеного, з огляду на положення глави 50 ЦК України та норми ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язання такого страховика із виплати страхового відшкодування потерпілій особі за вже укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не припиняється і у випадку анулювання ліцензії цього страховика за умови, якщо страховика не ліквідовано як юридичну особу.

З огляду на вище викладене, суд приходить висновку, що страхова компанія зобов`язана виконати свої зобов`язання за укладеним страховим полісом, а відповідач не повинен відшкодовувати матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП.

Позбавлення страхової компанії права укладати страхові поліси не звільняє останнього від обов`язку здійснити страхові виплати за тими полісами, які були укладені раніше.

Таким чином, суд приходить висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення суми шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди саме з ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якої застрахована у встановленому законом порядку, оскільки страхова компанія не відмовляла позивачу у виплаті страхового відшкодування. В свою чергу, дане судове рішення не позбавляє ОСОБА_1 права звернутись до суду за захистом своїх прав до страхової компанії.

Враховуючи, що суд дійшов обґрунтованих висновків, щодо відмови у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ДТП, вимоги ОСОБА_1 про відшкодування : моральної шкоди в розмірі 20000 грн. 00 коп.; понесених витрат на правову допомогу в розмірі 12600 грн. 00 коп.; витрат на проведення незалежного експертного авто товарознавчого дослідження в розмірі 2500 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від основної вимоги.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6, 22, 33, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 10, 12, 13, 76 -82, 141, 258 265, 353, 354279 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 31 березня 2021 року.

Суддя Л.В. Яковлєва