У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

05 квітня 2021 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді - Миколаєнко Т.А.,

за участі: секретаря судового засідання Хандусь І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування усиновлення та поновлення актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2020 року представник позивача - адвокат Зажома І.В., в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про виключення відомостей з актового запису про народження дитини та скасування усиновлення, в якій просив суд скасувати усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усиновителем ОСОБА_2 та поновити актовий запис про народження дитини № 199 від 03 лютого 1993 року у Відділі реєстрації цивільного стану Соснівського району, шляхом зміни по-батькові дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Того ж дня, ІНФОРМАЦІЯ_2 , представник позивача - адвокат Зажома І.В., в інтересах позивача ОСОБА_1 , надіслав на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій зазначив про те, що ним «змінюється основна вимога, а саме зазначається: скасування усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усиновителем ОСОБА_2 , та поновлення актового запису про народження дитини № 199 від 03 лютого 1993 року у Відділі реєстрації цивільного стану Соснівського району, шляхом зміни по-батькові дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Вказана заява була прийнята судом.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 25 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 17 вересня 2020 року.

17 вересня 2020 року справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої судді Миколаєнко Т.А. на лікарняному.

Наступне підготовче судове засідання було призначено на 21 жовтня 2020 року.

21 жовтня 2020 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 проведення підготовчого розгляду справи відкладено до 02 грудня 2020 року.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 26 січня 2021 року.

08 грудня 2020 року адвокат Зажома Ігор Васильович надіслав на електронну адресу суду заяву про припинення його повноважень як представника позивача - ОСОБА_1 у даній справі.

26 січня 2021 року та 25 лютого 2021 року проведення розгляду справи було відкладено у зв`язку з неявкою сторін.

Чергове судове засідання призначено на 05 квітня 2021 року.

05 квітня 2021 року сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення розгляду справи, у судове засідання не з`явилися втретє, про причини неявки суд не повідомили.

При цьому, позивач ОСОБА_1 про судове засідання, призначене на 26 січня 2021 року, була повідомлена у приміщенні суду під розписку, а про судові засідання, призначені на 25 лютого 2021 року та 05 квітня 2021 року, - повідомлялася за місцем реєстрації.

Заяву про розгляд справи у її відсутності позивач завчасно (до призначеного дня судового засідання) до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила, з будь-якими клопотаннями, зокрема, про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю її прибуття з поважних причин, до суду не зверталася.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку вказаним обставинам справи, вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до частин 1, 2, пункту 10 частини 3 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.

Згідно з частиною 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV встановлено, що суди застосовують Конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року в справі "Смірнова проти України").

Між тим, статтями 223, 257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Відповідно до норм пункту 2 частини 2 статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з частиною 5 статті 223, пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, суд відкладає розгляд справи в разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача у судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду

Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

При цьому, суд вважає необхідним звернути увагу позивача на те, що процесуальний закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, що викладена у постанові від 22 травня 2019 року в справі № 310/12817/13.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, вказані положення закону пов`язані із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на розумні строки розгляду справ, беручи до уваги те, що сторона позивача зловживає своїми процесуальними правами, суд вважає за доцільне залишити позов без розгляду, оскільки позивач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, втретє не з`явилася у судове засідання без поважних причин та не подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відтак, суд дійшов висновку, що цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування усиновлення та поновлення актового запису про народження дитини слід залишити без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 13, 223, 257 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування усиновлення та поновлення актового запису про народження дитини - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Учасники справи можуть ознайомитись текстом ухвали, в електронній формі, на офіційному вебпорталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Черкаський районний суд Черкаської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т. А. Миколаєнко