ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року

м.Суми

Справа №592/13769/20

Номер провадження 22-ц/816/534/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 січня 2021 року в складі судді Корольової Г.Ю., ухваленого в м. Суми, -

в с т а н о в и в :

04 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований 30 січня 2015 року у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 55, та стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 30 січня 2015 року заявниця перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, сторони є батьками сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалось, подружні відносини фактично припинились, сторони проживають окремо, відповідач не бере участь у матеріальному утриманні дитини, хоча має можливість забезпечити достойні та гармонійні умови розвитку сина.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30 січня 2015 року у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис 55.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 04 грудня 2020 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду частково скасувати та ухвалити нове, яким зменшити розмір стягнутих аліментів до 1500 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявник має можливість сплачувати щомісячно аліменти у розмірі 1500 грн, оскільки його щомісячний дохід становить 5000 грн, а на утриманні перебувають батьки, яким відповідач добровільно щомісяця надає грошову допомогу у розмірі 1000 грн. Також відповідач зазначає, що про розгляд справи 28 січня 2021 року він не був належним чином повідомлений, що є підставою для скасування рішення суду.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 січня 2021 року в частині задоволених вимог про розірвання шлюбу не оскаржується, а тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

На підставі ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 січня 2015 року сторони зареєстрували шлюб (а.с. 6).

Позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Сторони фактично визнають, що проживають окремо один від одного, а дитина знаходиться на утриманні у матері.

Вирішуючи спір в частині стягнення аліментів, суд першої інстанції врахував матеріальне становище відповідача, що він є батьком малолітнього сина ОСОБА_4 , а тому стягнув аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач погоджується з рішенням суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина, проте заявник оскаржує розмір стягнутих аліментів, який просить зменшити до 1500 грн, посилаючись на викладені в скарзі обставини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; м інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; м інімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З урахуванням зазначених вище вимог закону суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач здатен надавати допомогу на утримання малолітнього сина в розмірі 2500 грн. При цьому, на підставі наданих сторонами доказів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Виходячи з принципу рівності покладеного на кожного з батьків обов`язку утримувати дітей до їх повноліття, передбаченого ст. 180 СК України, визначений місцевим судом розмір аліментів на дитину не можна визнати несправедливим. Підстав для зменшення розміру аліментів з урахуванням доведених у справі обставин та наданих доказів немає.

Доводи заявника апеляційної скарги стосовно добровільного надання ним допомоги на утримання своїх батьків не звільняє відповідача від обов`язку брати участь в утриманні сина задля найкращого забезпечення інтересів дитини, зокрема, права дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Решта доводів апеляційної скарги, які стосуються розміру щомісячного доходу відповідача та обов`язкових витрат, з огляду на працездатний вік платника аліментів та відсутність доказів про неможливість щомісячно забезпечувати сплату аліментів на рівні 2500 грн через стан здоров`я чи інші об`єктивні фактори, до уваги колегією суддів не беруться.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, виходячи зі змісту ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним.

Крім того, відповідач не обмежений у праві дійти згоди з позивачкою, як одержувачкою аліментів, щодо способу їх стягнення і відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України вирішити це в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи 28 січня 2021 року спростовуються відповідною розпискою про вручення 19 січня 2021 року поштового відправлення (а.с. 24).

Решта доводів апеляційної скарги, з огляду на викладене вище, висновків місцевого суду в оскаржуваній частині судового рішення не спростовують.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі ст. 89 ЦПК України правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову в частині стягнення аліментів. Підстав для скасування даного рішення в оскаржуваній частині за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - В.І. Криворотенко

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко