Справа № 523/8659/20
Провадження №2/523/1090/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Кащавцевої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку спрощенного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які виступають в своїх інтересах та як законні представники в інтересах ОСОБА_5 , за участю третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1 , знявши їх з реєстраційного обліку з житлової площі.

Позов мотивований тим, що між позивачем та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір за яким Товариство продало ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , який в свою чергу набув право власності на підставі застереження в іпотечному договорі. На теперішній час позивач є власником квартири, проте в квартирі залишаються бути зареєстровані відповідачі. Позивач вважає, що наявність реєстрації в квартирі відповідачів порушує його права на користування, володіння та розпорядження майном. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направила до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності.

Відповідачі у судове засідання не з`явились. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялись повідомлення за місцем реєстрації відповідачі. Згідно поштового повідомлення, адресати за місцем своєї реєстрації відсутні, що вказує на вручення судових повісток належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК).

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради не забезпечив участі представника у судовому засіданні.

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи і надані документи в сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд прийшов до наступного висновку.

Так, матеріалами справи встановлено, що 05.12.2005р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №3675-08 ОФ Н за умовами якого останній отримав кредитні грошові кошти в розмірі 38 000,00дол. США.

З метою належного виконання кредитного договору 05.12.2005р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 був укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки, за яким останні передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно договору факторингу №1 від 12.12.2011р. від АКІБ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги за кредитним договором №3675-08 ОФ Н від 05.12.2005р.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на підставі договору іпотеки, державним реєстратором 14.12.2017р. було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру №3675-08 ОФ Н за ТОВ «Кей-Колект».

За нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 27.04.2018р. ТОВ «Кей-Колект» продало ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

З представленої довідки, наданої Департаментом надання адміністративних послуг ОМР від 03.11.2020р. на зазначеній вище житловій площі, на теперішній час зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.» Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону незалежно від волі інших осіб.

Аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку, що однією з можливих підстав на право користування житловою площею є наявність у особи права власності на житло, як складової частини права власності. В зв`язку з чим, суд вважає, що з припиненням права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спірну квартиру, вони втратили право її користування, виникнення та припинення якого є похідним від обсягу права власності особи, якщо інше не передбачено договором та/або законом.

Матеріали справи не містять договірних або інших підстав про залишення у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права на користування житловою площею після припинення їхнього права власності на квартиру.

Таким чином, враховуючи зазначені вище норми, суд вважає, що з припиненням права власності одночасно припиняється і право користування житловою площею, як складова частина змісту права власності.

Крім того, слід зазначити, що право користування жилою площею членів сім`ї власника житла, в тому числі і ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_5 , та обсяг їхніх прав на квартиру залежить від виникнення, зміни або припинення у власника житла (квартири) таких прав на житло. Отже, з припиненням права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спірну квартиру, їхні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_5 також втратили право користування спірною квартирою, виникнення та припинення якого є похідним від обсягу права власності особи, яка є членом сім`ї.

Також суд вважає за необхідне наголосити, що реєстрація ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_5 в спірній квартирі, яка відбулась після укладання договору іпотеки від 05.12.2005р., а отже була проведена в порушення вимог п.2.4.7. договору іпотеки, так як реєстрація була проведена без згоди іпотекодержателя.

Наявність незаконної реєстрації відповідачів в квартирі, яка належить на сьогодні на праві власності позивачу, призводе до порушення охоронюваних законом прав та інтересів.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р. зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що пред`явлені позові вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стяненню сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,141,259,263-265,268,279, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які виступають в своїх інтересах та як законні представники в інтересах ОСОБА_5 , за участю третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Усунути перешкоди ОСОБА_1 шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 280,30 гривень з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 19 березня 2021р.

Суддя