Провадження №2/447/284/21
Справа №447/242/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

31.03.2021 року

Миколаївський районний сууд Львівіської області у складі:

головуючої судді Друзюк М.М.,

секретар судового засідання Мазуркевич І.Є.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням( викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Розвадівська сільська рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до Миколаївського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Розвадівська сільська рада про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою : АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого позову позивач покликається на те, що їй на підставі договору дарування від 27.04.2018 належить будинок АДРЕСА_1 , а якому зареєстрований її колишній чоловік - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак в даному житлі він не проживає, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере , особистих речей в будинку не має.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 18.02.2021 відкрито провадження та призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням( викликом) сторін на 10.03.2021.

Ухвалою суду від 10.03.2021 розгляд справи відкладено на 31.03.2021.

Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі № 447/242/21 відповідача ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала , просила такі задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Третя особа без самостійних вимог Розвадівська сільська рада Стрийського району Львівської області явку свого представника в судове засідання не забезпечила, відповідно до поданого клопотання просить розгляд справи проводити без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач - ОСОБА_3 у судові засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений .

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Відповідно до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою позивача та його представника вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією договору дарування серії ННВ № 599200 від 27.12.2018 .

Відповідно до довідки № 01 від 04.01.2021 у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані п`ятеро осіб: ОСОБА_2 - власник, ОСОБА_4 - тітка, ОСОБА_3 - колишній чоловік, ОСОБА_1 - дочка, ОСОБА_5 - онука.

Шлюб між сторонами - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 07.09.2016 серія НОМЕР_1 .

Згідно з актами про непроживання особи за місцем реєстрації від 04.08.2020,03.09.202002.10.2020,02.11.2020,03.12.2020,04.01.2021, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з 2008 року, на час перевірки його особистих речей не виявлено, про що підтверджують сусіди.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач є колишнім чоловіком позивача та зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_2 .

Відповідач у зазначеному житловому будинку з 2008 року не проживає, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення.

Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

Визначаючи наявність правових підстав для визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 ,суд враховує, що матеріали справи містять переконливі докази щодо непроживання та не користування ОСОБА_3 спірним житлом протягом року.

Докази поважності причин непроживання відповідача у спірному приміщенні протягом року у матеріалах справи відсутні.

При визнанні судом особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття цієї особи з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Розвадівська сільська рада Стрийського району Львівської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_3 таким , що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач : ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3 місце реєстрації: АДРЕСА_1

Третя особа - Розвадівська сільська рада Стрийського району Львівської області Львівської області : місцезнаходження: вул. Біласа і Данилишина,18а, с. Розвадів, Стрийський район, Львівська областьм. Новий Розділ. Львівська область

Суддя Друзюк М. М.