Справа № 545/3166/20
Провадження № 2/545/256/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2021 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Путрі О.Г.,

при секретарі Розсоха Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільний позов Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 22.09.2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1533-09 на підставі якого позичальник отримав кредит в розмірі 100000 грн. на будівництво житлового будинку, терміном на 20 років, а саме до 15.10.2029 року, зі сплатою 3 % річних у національній валюті України.

Вказаний кредитний договір забезпечений Договором поруки № 1094-09 від 22.09.2009 року, згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зобов`язалися відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_1 зобов`язань.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 27.06.2012 року позов прокурора Полтавського району Полтавської області в інтересах держави в особі Обласного Фонду підтримки індивідуального будівництва на селі до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю, стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 1533-09 від 22.09.2009 року в сумі 109250 грн.

На даний час вищевказане судове рішення повністю не виконане, у зв`язку з чим прохає стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 22.09.2009 року в сумі 19202,30 грн., яка складається з 14900 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4302, 30 грн. - пеня.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 05.01.2021 року відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін

про дату , час і місце судового засідання для розгляду справи по суті.

Від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому остання проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що на виконання судового рішення від 27.06.2012 року відкрите виконавче провадження та з грудня 2019 року по теперішній час проводяться відрахування із її заробітної плати на погашення заборгованості, факт нарахування заборгованості за період із 01.01.2020 року по 30.09.2020 року вважає неприйнятним.

В судовому засідання представник позивача позов уточнила, остаточно прохала стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за відсотками, яка виникла на підставі п. 1.1, 4.6,4.5 Кредитної угоди № 1533-09 від 22.09.2009 р. за період з 01.04.2015 року по 30.09.2020 року в сумі 14900 грн. та заборгованість за пенею на підставі п. 5.2 Кредитної угоди за період з 16.10.2019 року по 15.10.2020 року в сумі 4302,30 грн., в підтвердження чого надала письмову заяву ( а.с. 78 ).

В судові засідання відповідачі не з`явилися, хоча були належним чином повідомленими про місце та час слухання справи, шляхом повернення до суду поштових повідомлень із відміткою про вручення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.627ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Встановлено, що 22.09.2009 року між Обласним фондом підтримки Індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1533-09 на підставі якого позичальник отримав кредит в розмірі 100000 грн. на будівництво житлового будинку, терміном на 20 років, а саме до 15.10.2029 року, зі сплатою 3 % річних у національній валюті України ( а.с. 7-8 ).

Вказаний кредитний договір забезпечений Договором поруки № 1094-09 від 22.09.2009 року, згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зобов`язалися відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитною угодою № 1533009 від 22.09.2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 27.06.2012 року позов прокурора Полтавського району Полтавської області в інтересах держави в особі Обласного Фонду підтримки індивідуального будівництва на селі до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю, стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 1533-09 від 22.09.2009 року в сумі 109250 грн.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, з постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) вбачається, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог, згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України .

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків і пені є безпідставним.

Положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики та неустойки, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Вищевказане також узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного суду по справі № 14-10цс18 від 28.03.2018 року.

Таким чином, враховуючи, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 27.06.2012 року стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 1533-09 від 22.09.2009 р. в повному обсязі, відповідно відсутні підстави стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсотків та пені за вказаним кредитним договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог позивачем не заявлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за відсотками та пенею, передбаченими кредитним договором від 22.09.2009 року , а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,259,263-265,352 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі ( юридична адреса : м. Полтава, вул. Міщенка,2 ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( місце проживання : АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( місце проживання : АДРЕСА_2 ,ІПН НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його оголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. Г. Путря