_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/9207/21
Провадження № 2/947/2365/21
УХВАЛА

01.04.2021 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. вивчивши матеріали позову ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа ОСОБА_2 про оскарження дій державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2021 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа ОСОБА_2 про оскарження дій державного виконавця.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішення.

Як вбачається із позовної заяви позивач просить закрити виконавче провадження, зняти обмеження на виїзд за кордон, зняти арешт, накладений постановою державного виконавця про арешт майна та зняти арешт з карткових рахунків, відмінити звернення стягнення на заробітну плату, тобто фактично оскаржує всі дії державного виконавця в межах виконавчого провадження з виконання виконавчих листів № 520/16132/16-ц.

Право на звернення із такою вимогою до суду регулюється ст. 447 ЦПК України, зокрема, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При цьому слід зазначити, що право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 15 Закону Украхни «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Таким чином, ОСОБА_1 як сторона у виконавчому провадженні (боржник) подала до суду позов про закриття виконавчого провадження, зняття обмеження на виїзд за кордон, зняття арешту, накладеного постановою державного виконавця про арешт майна та зняття арешту з карткових рахунків, відміну звернення стягнення на заробітну плату, тобто фактично оскаржує всі дії державного виконавця в межах виконавчого провадження з виконання виконавчих листів № 520/16132/16-ц.

Однак, враховуючи вимоги ст. 447 ЦПК України, ОСОБА_1 мав звернутись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, а не з позовом.

Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Тому, враховучи наведене вище, суд дійшов висновку, що існують підстави для залишення позовної заяви без руху, оскільки така подана з порушенням вимог ст. 447 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 185, 447 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Матеріали позову ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа ОСОБА_2 про оскарження дій державного виконавця - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали, а саме: належним чином в статусі боржника, а не позивача оформити та подати до суду в порядку розділу VІІ ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу.

Надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали. У випадку їх не усунення позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Маломуж А. І.