Справа № 462/4386/17 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/3820/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н.О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Івасюті М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 09 жовтня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

19.09.2017 року АТ«Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги Банк обгрунтовував тим, що відповідно укладеного договору № б/н від 24.01.2011 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і в любий момент банк має право його змінити (зменшити або збільшити). Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання Овердрафту, виконувати зобов`язання за кредитом, сплачувати комісії на умовах укладеного договору. Відповідач свої зобов`язання не виконав. Просить стягнути заборгованість за договором у розмірі 99641.34 грн. яка складається з наступного: 8630,32грн. - заборгованість за кредитом; 82278,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3511,14 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. - штраф (фіксована частина); 4721,2 грн. - штраф (процентна складова).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду оскаржило АТ «Приватбанк».

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процессуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що відмовивши у задоволенні позовних вимог банку, суд першої інстанції не врахував, що відповідач висловив згоду на оформлення договору № б/н від 24.01.2011 року, отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив факт отримання інформації про умови кредитування у ПриватБанку. Вважає, що дії з користування кредитними коштами та погашення ОСОБА_1 заборгованості свідчать про визнання нею заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування. Розрахунок заборгованості, наданий Банком, підтверджує розмір заборгованості, в тому числі, і за тілом кредиту. Розрахунок заборгованості відповідачем не оскаржувався. Доказів належного виконання зобов`язання по сплаті кредиту відповідачем надано не було.

Зазначає,що відповідно до висновків Верховного суду, викладених у постанові від 08 липня 2019 року в справі №923/760/18, посилання суду першої інстанції на те, що укладений між позивачем та відповідачем договір не містить підписів відповідача (позичальника) під Умовами та правилами надання банківських послуг - є нікчемними і безпідставними, оскільки такий договір є договором приєднання і жодного підпису відповідача під публічними розміщеними Умовами та правилами - закон не вимагає.

Крім того, згідно постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 356/1635/16-ц не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами, а відповідно до постанови від 28.03.2019 у справі № 428/2873/17 саме по собі посилання на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин.

Вважає, що оскаржуваним рішенням порушено принцип платності кредитного договору та його повортності. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності по наявних матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до частково задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1,ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 634цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.08.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 2 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24.01.2011 року за відповідачем станом на 31.08.2017 року числиться заборгованість у розмірі 99641,34 грн., яка складається з: 8630,86 - тіло кредиту, 82278,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3511,14 грн. - пеня та комісія, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 4728,02 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Пиватбанк» районний суд виходив з того, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що між позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір, у якому у письмовій формі знайшло б своє відображення дійсне волевиявлення відповідача на отримання від банку грошових коштів кредиту у певному розмірі та зобов`язання повернути його зі сплатою певного розміру процентів; з наданих позивачем "Анкеты-заявления о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке", неможливо встановити істотні умови кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, а саме - розмір кредиту, розмір процентів, строк та умови надання і повернення грошових коштів; надані позивачем докази не підтверджують волевиявлення відповідача укласти кредитний договір із згодою з усіх істотних умов. Крім того, суд врахував пояснення відповідача, відповідно до яких 24.01.2011 року вона відкривала в банку саме депозитний рахунок.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, такі дійсно не містять доказів того, що підписана відповідачем анкета-заява підтверджує ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг ПриватБанку, зокрема з тими умовами, що стосуються права банку на підвищення відсоткової ставки за кредитом, збільшення кредитного ліміту, сплату пені та штрафів за невиконання зобов`язання за укладеним з ним кредитним договором. Крім того, у анкеті-заяві не зазначено, в якій саме редакції були чинними Умови та Правила.

За відсутності ж підпису позичальника про ознайомлення з Умовами і Правилами, які діяли на момент укладення договору, та регулюють порядок нарахування та розмір відсотків за кредитним договором і відповідальність позичальника за неналежне виконання зобов`язання, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити, чи на момент отримання відповідачем кредитних коштів вказані документи містили наведені банком у позовній заяві умови, зокрема, щодо можливості одностороннього збільшення кредитного ліміту, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів).А роздруківки Умов та Правил, Тарифів із сайту банку не можуть бути належними доказами, оскільки такі повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

У цьому випадку не підлягають застосуванню правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

За таких обставин, без надання доказів про ознайомлення відповідача саме з тими Умовами і Правилами банківських послуг, на підставі яких розрахована заборгованість відповідача за кредитним договором, відсутність у анкеті-заяві умов договору щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору.

Отже, твердження позивача, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань є безпідставними.

Враховуючи, що умови договорів приєднання розробляються банком, то саме банк має підтвердити, що на час проведення розрахунку заборгованості за кредитним договором діяли саме ті умови, які діяли на час укладення що на час укладення відповідного договору діяли саме ті умови, на підставі яких. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. такі повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома.

Анкета-заява підписана ОСОБА_1 не містить жодної інформації про те, за отриманням яких саме послуг звернувся до банку відповідач. У цьому документі зазначено, що відповідач згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Тому, враховуючи, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором розрахована банком з врахуванням положень, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, яких відповідач не підписував, колегія суддів вважає, що з відповідач в користь позивача підлягає стягненню заборгованість по договору№ б/н від 24.01.2011 року в розмірі 8630,86 грн., що становить тіло неповернутого кредиту, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З наведених мотивів, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 8630,86 грн. заборгованості за тілом кредиту слід скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову, якою ці вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 8630,86 грн. заборгованості за договором № б/н від 24.01.2011 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 138,60 грн. судового збору.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 05 квітня 2021 року

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «Приватбанк» задоволити частково.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 09 жовтня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 8630,86 грн. заборгованості за тілом кредиту скасувати.

Ухвалити цій частині нову постанову, якою ці вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 8630,86 грн. заборгованості за договором № б/н від 24.01.2011 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 138,60 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2021 року.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Шеремета Н.О.

Цяцяк Р.П.