Ухвала

02 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 757/6095/19-ц

провадження № 61 -19275ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Камінська Дар`я Валентинівна, на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену заборгованість із заробітної плати в розмірі 16 410,22 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 111 466,95 грн; компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати в розмірі 2 071,68 грн; моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що з 06 серпня 1990 року вона була прийнята згідно з наказом від 31 липня 1990 року № 375/л на посаду оператора у відділ прийому контролю інформації Державного підприємства «Донецька залізниця» (далі - ДП «Донецька залізниця»), 09 червня 2017 року її було звільнено на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін на підставі наказу від 06 червня 2017 року № 1442/ДН-ос. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки роботодавець не здійснив виплату належних їй при звільненні сум у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України. Вона має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки її виплати, згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України, що становить 111 466,95 грн та компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, в розмірі 2 071,68 грн. Також, невиплата належних їй сум при звільненні завдала моральної шкоди, яку вона оцінює у 3 000 грн. Враховуючи наведене, позивач просила позов задовольнити.

Печерський районний суд м. Києва рішенням, від 02 грудня 2019 року позов задовольнив частково. Стягнув з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в загальному розмірі 11 173,79 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 10 червня 2017 року до ЗО червня 2019 року в розмірі 84 020,50 грн, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 2 071,66 грн та моральну шкоду в розмірі 500 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат

Київський апеляційний суд постановою від 15 вересня 2020 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив з підстав існуючих обставин непереборної сили, що позбавило можливості відповідача з незалежних від нього причин виконати зобов`язання перед позивачем.

24 грудня 2020 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Камінська Д. В., подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2021 року визнано підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року за клопотанням ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Камінська Д. В., неповажними. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк дня усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику слід було подати заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій навести поважні підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази, а також надати квитанцію (платіжне доручення) про сплату судового збору, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 416 заявник отримала вказану ухвалу 28 січня 2021 року.

04 лютого 2021 року на виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Камінська Д. В., подала до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків. Вимоги ухвали заявником виконано.

ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Камінська Д. В., звернулася з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що її представник повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду від 15 вересня 2020 року отримала 14 грудня 2020 року. На підтвердження наведеного заявником надано оскаржувану постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року прошиту разом із рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року, на останній сторінці якого є печатка суду першої інстанції від 14 грудня 2020 року про видачу судових рішень.

Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвалених у цій справі судових рішень та надані матеріали свідчать про поважність причин пропуску цього строку та наявність підстав для його поновлення.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Камінська Д. В., посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди в загальному розмірі 132 948,85 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн).

Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Касаційна скарга містить посилання на те, що справа становить суспільний інтерес та велике значення для багатьох осіб, яким Акціонерне товариство «Українська залізниця» до сих пір не виплатило навіть заробітну плату та люди потерпають від неправомірної бездіяльності Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Наведені заявником обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для висновку про те, що справа становить значний суспільний, інтерес, оскільки доводи заявника полягають у її незгоді з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів. Незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням не є сама по собі обставиною, що впливає на визначення справи як такої, що становить значний суспільний інтерес.

Касаційна скарга не містить мотивів, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а обставини викладені у скарзі не свідчать про наявність таких підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявники не продемонстрували наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Камінська Дар`я Валентинівна, про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.?

Поновити ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Камінська Дар`я Валентинівна, строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Камінська Дар`я Валентинівна, на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

В. С. Жданова

Є. В. Коротенко