Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

судді Бедьо В.І.,

при секретарі Пазяк С.М.,

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, мотивуючи тим, 30.04.2011 року між нею та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстровано Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний запис за №158. За час шлюбу в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що спільне життя між ними не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. З початку карантину сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Окрім того відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблеми, які виникають в сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2020 року.

Позивач вказує, що донька проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач ОСОБА_1 з квітня 2020 року матеріальну допомогу на утримання доньки надає нерегулярно та у недостатньому обсязі. На даний час вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною і їй не вистачає коштів для утримання доньки. В той же час відповідач ОСОБА_1 матеріально забезпечений, працює в УСБУ. Середній дохід за останні шість місяців останнього складає 17842,50 грн., що підтверджує довідкою про доходи від 21.12. 2020 року.

Спору щодо місця проживання дитини не має.

За таких обставин, позивачка просить шлюб, який був укладений 30.04.2011 року між нею та ОСОБА_1 розірвати та стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у частці від заробітку у розмірі 35 відсотків щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_1 на її користь на її утримання у розмірі 2189,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною трьохрічного віку.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 та її представник не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, заяв про відкладення судового розгляду до суду не подали.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засідання позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що згідний на стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 25% від заробітку, що стосується стягнення коштів на утримання позивачки, то дружина є дорослою жінкою і сама спроможна заробляти гроші, крім того в неї є постіне місе проживання разом з її батьками. Він не має власного житла, а орендує його, тому не має змоги утримувати дружину.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 30 квітня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстровано Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний запис за №158.

За час шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Позивач звренулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя між ними не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2020 року.

Вказані обставини визнав відповідач ОСОБА_1 в судому засіданні.

Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 припинені, сімейне життя між ними не склалося, такі проживають окремо, тобто даний шлюб існує тільки формально.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід розірвати.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст.182 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні встановлено, що донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на утриманні матері, і проживає разом з нею.

Позивач вказує на те, що доходи, які вона отримує є недостатніми для повноцінного забезпечення матеріального становища неповнолітньої доньки, її духовного та фізичного розвитку. Також звертає увагу на те, що на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та дбає про дитину і з огляду на пондемію не має можливість в цей період забезпечувати субе фінансово, тому ставить вимогу про стягнення з відповідача на її утримання 2189,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною трьох років.

При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, матеріальне становище відповідача та позивача.

Згідно довідки про отримані доходи за №349 від 21.12.2020 року, відповідач ОСОБА_1 за період з червня по листопад 2020 року отримав 113893 грн. 18 коп., що в середньому становить 17842,50 грн. щомісячно.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не має власного житла, а проживає в орендованій квартирі за яку щомісяця платить 4500 грн., що підтверджується договором оренди житлового приміщенні він 10.10.2020 року.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані та досліджені судом обставини, приймаючи до уваги, що обов`язок щодо утриманні неповнолітніх дітей покладено на обох батьків, а також те, що відповідач заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання їх доньки в розмірі 35 % частини від усіх видів заробітку, та стягнення з нього на утримання позивачки у розмірі 2189 грн., суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволенню та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитини повноліття, починаючи з 31.12.2020 р.

Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Що ж стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 на її утримання у розмірі 2189 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити у звязку з недоведеністю.

Що стосується вимоги про залишення позивачу прізвища ОСОБА_5 після розірвання шлюбу, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається із свідоцтва про одруження позивач при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище « ОСОБА_6 » на прізвище чоловіка " ОСОБА_5 ", а тому після розірвання шлюбу має право надалі іменуватись цим прізвищем.

У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача 840,80 грн. сплаченого судового збору та 6000 грн. витрат на правничу допомогу та на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112, 113, 180, 181, 182, 184 СК України, ст.ст.2, 12, 13, 81, 82, 200, 259, 263, 265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити - частково.

Шлюб, зареєстрований 30.04.2011, Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області за актовим записом №158 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитини повноліття, починаючи з 31.12.2020 р.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені судові витрати в розмірі 6840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

В решті позову - відмовити.

Відомості про учасників судового процесу:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.03.2021 року.

Суддя Бедьо В.І.