Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4376/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючий-суддя Надопта А.А.,

секретар судового засідання Онисько С.С.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно.

Вказаний позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивачки- ОСОБА_4 . Після її смерті залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_4 залишила заповіт на користь позивачки ОСОБА_1 . Осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає.

Позивачка, звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус надав їй відмову, в якій зазначив, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок на ім`я спадкодавця не може видати їй свідоцтво, а тому рекомендує звернутися до Виноградівського районного суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак її представник ОСОБА_5 , подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення заявленого позову.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в тому числі через оголошення від 22.03.2021 року на офіційному сайті Виноградівського районного суду, в судове засідання не з`явився, заява, клопотань до суду не надсилав.

Представник Виноградівської державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивачки- ОСОБА_4 . Після її смерті залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_4 залишила заповіт на користь позивачки ОСОБА_1 . Осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає.

Позивачка, звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус надав їй відмову, в якій зазначив, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок на ім`я спадкодавця не може видати їй свідоцтво, а тому рекомендує звернутися до Виноградівського районного суду.

Дідо позивачки, який був чоловіком баби позивачки помер до смерті своєї дружини. Згідно довідки Теківської сільської ради житловий будинок в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_6 , згідно погосподарської книги №9.

04.04.2019 року, позивачка ОСОБА_4 отримала від державного нотаріуса відмову у видачі свідоцтва, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок на ім`я ОСОБА_7 , а тому рекомендувала звернутися до Виноградівського районного суду. 11.05.2019 року ОСОБА_4 звернулася з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом до суду, та у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 не встигла оформити правовстановлюючі документи на житловий будинок. Згідно довідки Теківської сільської ради на день смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкоємцями першої черги є діти померлої ОСОБА_4 . Відповідачі по справі не зверталися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки КП «Виноградівське РБТІ» вартість житлового будинку з надвірними будівлями, по АДРЕСА_1 , становить -221168 (Двісті двадцять одна тисяча сто шістдесят вісім) грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно визначення поняття спадкування у ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), таким є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. З ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч.4, 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4). ВССУ в своєму узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року відзначив що відповідно до ч. 3. ст. З Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності, зокрема, на споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як інструкцією «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Разом з тим, згідно п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Таким чином, позивачка, яка в порядку спадкування за заповітом успадкувала спадкове майно, яке згідно положень закону належить їй з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення нею повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, а тому суд прийшов до переконання, що є всі правові підстави для задоволення заявленого позивачкою ОСОБА_1 позову.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), мешканкою АДРЕСА_2 , право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 65,5 кв.м., житловою площею 50,4 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийА. А. Надопта