Справа № 405/4552/20
Провадження №2/405/655/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Мачулці П.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький цивільну справу № 405/4552/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що вона ( ОСОБА_1 ) та її син ( ОСОБА_3 ) на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Цариченко Н.В. та свідоцтв про право на спадщину за законом від 02.11.2012 року, зареєстрованими в реєстрі під № 1-685 та № 1-683 відповідно, є власниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якій також зареєстрований, однак з 2018 року не проживає відповідач ОСОБА_2 , крім того, в квартирі відсутні його особисті речі, та його місцезнаходження не відоме. Крім того, він (відповідач) не допомагає сплачувати рахунки за комунальні послуги, які на нього також нараховуються, ніякої участі в утриманні та поліпшенні житла та умов проживання не приймає, що підтверджується актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації.

З огляду на викладене вище та з посиланням на ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 17.08.2020 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та справа призначена до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: ОСОБА_3 подали в судове засідання заяви, зареєстровані в суді за вх. № 3793 та за № 3792 відповідно від 15 лютого 2021 року, в яких просили провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не подавав, як не подавав і будь-яких інших заяв, клопотань.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору купівлі-продажу від 05.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Цариченко Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 94, ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частка квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 980088 від 05.03.2013 року, виданого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Цариченко Н.В., в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є наявною інформація про реєстрацію права власності: дата, час державної реєстрації 05.03.2013 15:15:32, Державний реєстратор: приватний нотаріус Цариченко Ніна Вікторівна, Кіровоградський міський нотаріальний округ, Кіровоградська обл.., підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 94, виданий 05.03.2013, видавник: приватний нотаріус Кіровоградського МНО Цариченко Н.В.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 720416 від 05.03.2013 15:21:38; форма власності: приватна; вид спільної власності: спільна частково; розмір частки: 1/3; власники: ОСОБА_3 .

Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 02.11.2012 року, зареєстрованих в реєстрі за № 1-685 та № 1-683 відповідно, (спадкова справа № 679/2009), посвідчених державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Озерною О.П., позивачу ОСОБА_1 та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: ОСОБА_3 належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частці квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до витягів про державну реєстрацію прав ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 36315307 від 19.11.2012 року та № 36901860 від 22.12.2012 року право приватної спільної часткової власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 (1/3 частка), а також ОСОБА_3 (1/3 частка), номер запису: 29479, в книзі: 107.

Відповідно до довідки КП «ЖЕО № 9 МРМК» № 472 від 22.07.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не має відношення (родинних стосунків) з власником майна, зареєстрований але не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 05.08.2020 року місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.11.2018 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Поряд з цим, факт не проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі, яка належить на праві приватної спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_3 підтверджується актом про не проживання особи від 22.07.2020 року, посвідченого начальником КП «ЖЕО № 9 МРМК» Сидоренко Ю.Г., складеного за участю сусідів ОСОБА_4 , прож. за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 , прож. за адресою: АДРЕСА_5 , за яким встановлено, що в належній ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 не проживає з 2018 року.

Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, при цьому член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України).

Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якою, зокрема, передбачено, що до членів сім`ї наймача належать чоловік (дружина) наймача, їх діти і батьки.

Оскільки під час судового розгляду достеменно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ,який набув права користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 , не проживає в зазначеній квартирі з 2018 року, тобто з моменту реєстрації за вказаною адресою, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендував на користування зазначеною квартирою, або ж намагався вселитися в квартиру, або ж відсутній за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 , при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого та враховуючи задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова