Справа № 362/418/21
Провадження № 4-с/362/12/21
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07.04.2021 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Берковській Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Обухівського району Київської області скаргу адвоката Демиденко Лідії Вікторівни на бездіяльність органу державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Демиденко Л.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою в обґрунтування вимог якої зазначила, що він є боржником у виконавчому провадженні № 49692938.

В обґрунтування вимог скарги, заявник зазначила, що судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, а тому державний виконавець був зобов`язаний закінчити виконавче провадження і скасувати усі арешти у ньому. Однак, державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу, що надає право його повторного пред`явлення до виконання.

Посилаючись на те, що державний виконавець не виконав вимог Закону України «Про виконавче провадження» в частині закінчення даного виконавчого провадження із вчиненням відповідних дій щодо зняття арештів з майна і коштів боржника, заявник просить визнати протиправною бездіяльність органу державної виконавчої служби та зобов`язати її зняти арешти з майна і коштів боржника.

В судове засідання ніхто не прибув.

Особа, яка подала скаргу надала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Враховуючи, що судову повістку надіслану стягувачу було повернуто до суду з відміткою листоноші «адресат відсутній», керуючись ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що стягувач належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справи.

Державний виконавець про причини свого неприбуття суд не повідомив, надав копії матеріалів виконавчого провадження № 49692938.

Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, матеріали цивільної справи № 362/2420/14-ц та матеріали виконавчого провадження № 49692938, суд приходить до наступних висновків.

01 грудня 2015 року Васильківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 362/2420/14-ц на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу (а.с. 137).

Постановою від 22 грудня 2015 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Шемета О.В. відкрито виконавче провадженням № 49692938 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу (а.с. 134).

Постановою від 22 грудня 2015 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Шемета О.В. накладено арешт на все майно боржника у виконавчому провадженні № 49692938 (а.с. 133).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року, скасовано рішення Апеляційного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року.

Ухвалою від 16 червня 2016 року Апеляційного суду Київської області залишено без змін рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2015 року.

Постановою від 27 лютого 2018 року головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 накладено арешт на грошові кошти боржника у банківських установах (а.с. 90).

18 травня 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Торбинською О.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням № 49692938 (а.с. 72).

Представник боржника звернувся до органу державної виконавчої служби із заявою № 30 від 20.03.2020 року про зняття арешту з майна боржника, до якої було додано копію ухвали Апеляційного суду Київської області від 16 червня 2016 року (а.с. 21).

Листом № 10932/7 від 23.10.2020 року за підписом начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), представнику боржника повідомлено про відсутність підстав для звільнення майна боржника з-під арешту та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у даному виконавчому провадженні (а.с. 30 31).

Вирішуючи дану скаргу по суті вимог, суд виходить із положень Закону України «Про виконавче провадження», а саме із норм статей 39 і 40 даного закону, які регулюють питання закінчення виконавчого провадження та зняття арешту державним виконавцем.

Зокрема, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ.

Натомість, особа яка подала скаргу не довела перед судом того факту, що державний виконавець у вказаному виконавчому провадженні № 49692938 отримав і обізнаний про ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року, якою скасовано рішення Апеляційного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року.

Так, в наданих суду матеріалах виконавчого провадження № 49692938, які було досліджено під час розгляду скарги по суті, відсутня копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року.

Також, в наданих суду матеріалах виконавчого провадження № 49692938, які було досліджено під час розгляду скарги по суті, відсутнє і повідомлення боржником державного виконавця про скасування рішення Апеляційного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року на підставі якого було видано виконавчий лист.

Крім того, із доданих до скарги письмових доказів у вигляді звернень представника боржника до органу виконавчої служи, судом достовірно встановлено, що вони не надавали державному виконавцю копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року та не повідомляли державного виконавця про скасування рішення Апеляційного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року на підставі якого було видано виконавчий лист.

Тобто, за відсутності у державного виконавця фактичних даних про скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, державний виконавець відповідно і не має підстав для закінчення виконавчого провадження № 49692938 відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Торбинської О.М. щодо винесення постанови від 18 травня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням № 49692938 є правомірними та відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Також, безпідставними є вимоги заявника про зобов`язання органу державної виконавчої служби зняти арешти з майна і коштів боржника, оскільки вказані дії вчиняються державним виконавцем відповідно до норм статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, у даному виконавчому провадженні № 49692938 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Як підсумок, з наявних в матеріалах справи письмових доказів вбачаться, що державний виконавець діяв відповідно до вимог спеціального закону на підставі наявних у нього фактичних даних щодо сторін виконавчого провадження.

Отже, з урахуванням вимог спеціального закону та встановлених судом під час розгляду скарги обставин, суд приходить до переконливого висновку, що дії державного виконавця є правомірними та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку з цим, у суду відсутні правові підстави для визнання протиправною бездіяльності органу державної виконавчої служби та зобов`язання органу державної виконавчої служби зняти арешти з майна і коштів боржника.

Окремо слід звернути увагу на таке.

Згідно із нормою статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Також, відповідно до норми частини другої статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як наслідок, очевидним є висновок, що суб`єктом оскарження за скаргою, поданою в порядку Розділу VII ЦПК України можуть бути державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби і приватний виконавець.

Однак, в супереч наведеним положенням цивільного процесуального закону, дана скарга не містить прізвища, ім`я та по батькові державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби бездіяльність якої оскаржується.

Як наслідок, вимоги скарги про визнання протиправної бездіяльності органу державної виконавчої служби, а не конкретного державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, прямо суперечить вимогам ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог скарги, оскільки вона є безпідставною і необґрунтованою.

На підставі статті 452 ЦПК України, на заявника слід покласти судові витрати, пов`язані з розглядом скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 37, 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 258 261, 450 452 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задовольнянні скарги адвоката Демиденко Лідії Вікторівни на бездіяльність органу державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок у відшкодування судових витрат.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 07 квітня 2021 року.