Справа № 761/8457/20
Провадження № 2/761/1731/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.,

з участю секретаря: Бражніченко І.О.

представника відповідача: ОСОБА_1

позивачів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному провадженні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд, -

в с т а н о в и в :

в березні 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 , згідно з яким, враховуючи нову редакцію позовної заяви від 30.04.2020 року, просили: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відшкодування завданої матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 100 000 грн. 00 коп. у рівних частках на користь кожного, тобто 50 000 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_2 та 50 000 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_3 ; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти в сумі 300 000 грн. 00 коп. в рівних частинах на кожного, тобто 150 000 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_2 та 150 000 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_3 ; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 19.03.2017 року приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем "Фіат-Скудо", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині проспекту Перемоги у м. Києві зі сторони станції метро "Нивки" в напрямку станції метро "Берестейська" зі швидкістю 63-81 км/год., яка перевищувала максимально допустиму швидкість на даній ділянці (60 км/год.), допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 п.п. "б", 2.9 п.п. "а", 11.4, 12.1 та 12.9 пп."б" Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого втратив керування над автомобілем "Фіат", внаслідок чого виїхав на бардюрний камінь з подальшим виїздом на смуги зустрічного руху, де напроти будинку № 82 по пр-ту Перемоги у м. Києві скоїв зіткнення з автомобілем марки "Опель-Аскона", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія - потерпілого ОСОБА_5 , та автомобілем марки "Рено-Кенгу", державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 .

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16.03.2018 року у справі № 761/24824/17, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.05.2018 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Водночас, позивачі вказують, що внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, їм було завдано матеріальну та моральну шкоду, яка полягає в наступному.

Так, позивачі зазначають, що внаслідок вищезазначеної ДТП їх син - ОСОБА_6 загинув і станом на день звернення до суду з цим позовом СК "Омега" відшкодувала їм шкоду, завдану пошкодженням автомобіля "Рено-Кенгу", державний номерний знак НОМЕР_3 , у розмірі 100 000 грн. 00 коп., матеріальну допомогу на поховання загиблого ОСОБА_6 і на встановлення пам`ятника останньому у розмірі 38 400 грн. 00 коп., відшкодування моральної шкоди у рівних частках на загальну суму 38 400 грн. 00 коп.

Крім того, засудженим ОСОБА_4 було відшкодовану моральну шкоду позивачам у розмірі 38 400 грн. 00 коп.

Разом з тим, на думку позивачів, ОСОБА_4 має також їм відшкодувати вартість автомобіля "Рено-Кенгу", державний номерний знак НОМЕР_3 , який відновленню чи ремонту не підлягає, у розмірі 138 767 грн. 77 коп., що підтверджується Звітом № 5987 від 16.07.2017 року.

Крім того, вчинення відповідачем протиправних дій також призвело до душевних страждань позивачів, які вони пов`язують з особистими переживаннями, спричиненими, перш за все, через смерть сина.

У зв`язку з зазначеним, а також враховуючи те, що вищенаведені обставини призвели до порушення їх нормальних життєвих зв`язків, розмір завданої моральної шкоди оцінений позивачами на суму 300 000 грн. 00 коп.

Ухвалою від 20.03.2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 06.05.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

19.08.2020 року до суду надійшов відзив ОСОБА_4 на позовну заяву, в якому він, посилаючись на те, що страхова компанія відшкодувала позивачам матеріальну шкоду у розмірі 100 000 грн. 00 коп., визнав позов частково в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 38 767 грн. 77 коп. Щодо задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди просив відмовити, посилаючись на те, що позивачам, з урахуванням страхової виплати у розмірі 38 400 грн. 00 коп. та його виплати у розмірі 38 850 грн. 00 коп., відшкодовано позивачам моральну шкоду на загальну суму 77 250 грн. 00 коп.

У судовому засіданні, яке відбулося 21.10.2020 року, стороною позивачів було надано до суду для приєднання до матеріалів справи розрахунок заборгованості, в якому позивачі зазначили, що розмір матеріальної шкоди, яку вони просять стягнути з відповідача, становить 100 000 грн. 00 коп. та складається з: 38 000 грн. 00 коп. - суми, яка не доплатила страхова компанія; 32 000 грн. 00 коп. - суми, яку страхова компанія при оцінці автомобіля не зазначила у звіті; 30 000 грн. 00 коп. - суми, які сім`я позивачів не заробила за 10 місяців у зв`язку з втратою автомобіля.

Ухвалою від 21.10.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

26.10.2020 року до суду надійшло клопотання позивачів про стягнення з відповідача на їх користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп. та відповідь на відзив.

У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачів матеріальної шкоди у розмірі 38 767 грн. 77 коп. У задоволенні інших позовних вимог просив відмовити, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість позовних вимог.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши зібрані в матеріалах справи письмові докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 19.03.2017 року приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем "Фіат-Скудо", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині проспекту Перемоги у м. Києві зі сторони станції метро "Нивки" в напрямку станції метро "Берестейська" зі швидкістю 63-81 км/год., яка перевищувала максимально допустиму швидкість на даній ділянці (60 км/год.), допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 п.п. "б", 2.9 п.п. "а", 11.4, 12.1 та 12.9 пп."б" Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого втратив керування над автомобілем "Фіат", внаслідок чого виїхав на бардюрний камінь з подальшим виїздом на смуги зустрічного руху, де напроти будинку № 82 по пр-ту Перемоги у м. Києві скоїв зіткнення з автомобілем марки "Опель-Аскона", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія - потерпілого ОСОБА_5 , та автомобілем марки "Рено-Кенгу", державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 .

Внаслідок вказаної ДТП ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 20.03.2017 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16.03.2018 року у справі № 761/24824/17, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.05.2018 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

У свою чергу, відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.7 своєї постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року за №14, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст. 212 ЦПК України.

Таким чином, з огляду за вищевикладене, вина відповідача у ДТП доказуванню не підлягає.

При цьому, як вбачається зі Звіту № 5987 від 16.07.2017 року, складеного СПД " ОСОБА_7 ", вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ марки "Renault Kango", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на 21.04.2017 року складає 138 767 грн. 77 коп.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, на час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Фіат-Скудо", державний номерний знак НОМЕР_1 , - ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ "АСК "Омега" на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АЕ №9904934, яка здійснила позивачам - як батькам померлого у ДТП ОСОБА_6 виплату шкоди, завданою пошкодженням автомобіля у ДТП, у сумі 100 000 грн. 00 коп. в межах ліміту своєї відповідальності (100 000 грн. 00 коп. - за шкоду, заподіяну майну).

Вказані обставини не заперечувалися й самими позивачами у позовній заяві.

Звертаючись до суду з позовом та в подальшому надаючи розрахунок шкоди, позивачі, як на підставу для його задоволення в частині відшкодування матеріальної шкоди, посилалися на те, що розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 100 000 грн. 00 коп. та складається з: 38 000 грн. 00 коп. - суми, яка не доплатила страхова компанія; 32 000 грн. 00 коп. - суми, яку страхова компанія при оцінці автомобіля не зазначила у звіті; 30 000 грн. 00 коп. - суми, які сім`я позивачів не заробила за 10 місяців у зв`язку з втратою автомобіля.

Так, згідно ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушення шкоди в порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ст. 128 КПК України, особа, яка пред`явила цивільний позову в кримінальному процесі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 04.07.2018 року по справі №755/18006/15-ц, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (п. 36 Постанови).

При цьому, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (п. 71 Постанови).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (п. 72 Постанови).

Таким чином, оскільки розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, відповідач, як винна у ДТП особа, зобов`язана відшкодувати позивачам різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка становить 38 767 грн. 77 коп., тобто кожному з позивачів по 19 383 грн. 89 коп. (138 767 грн. 77 коп. - 100 000 грн. 00 коп.).

Посилання позивачів на те, що страхова компанія при оцінці автомобіля зменшила суму дійсної вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ марки "Renault Kango", на 32 000 грн. 00 коп. суд вважає безпідставними, адже на підтвердження вказаних обставин позивачами не надано жодного належного та допустимого доказу, зокрема іншого Звіту визначення вартості матеріального збитку.

Щодо тверджень позивачів про те, що сума грошових коштів у розмірі 30 000 грн. 00 коп., це кошти, які вони через відповідача не заробили за 10 місяців у зв`язку з втратою автомобіля, та які, як наслідок, є матеріальною шкодою, яку останній має їм відшкодувати, слід зазначити наступне.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

При цьому, під шкодою слід розуміти, зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Тобто, зменшення або втрата майна потерпілого тягне за собою виникнення майнової шкоди і відповідно майнова шкода, це зменшення або втрата (загибель) майнового блага, а тому відшкодування такої шкоди є видом цивільно-правової відповідальності. Шкода може відшкодовуватися у вигляді відшкодування збитків та відшкодування в натурі.

Відповідно до п.п. 1-2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, під збитками розуміються витрати, пов`язані з виправленням пошкодженого майна, а в разі неможливості виправлення (втрати) - його дійсна вартість. Фактично збитки є грошовим виразом майнової шкоди.

Отже, враховуючи зазначенні правові норми, неотриманні позивачами кошти через настання ДТП, не можуть вважатися збитками в розумінні ст. 22 ЦК України і не є майновою шкодою в розумінні закону.

Разом з тим, щодо позовних вимог стосовно відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Приписами ч.ч. 3, 4 ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Як роз`яснено в п.п. 3,5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року за №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про правомірність заявлених вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди, яку вони зазнали у зв`язку зі смертю сина за наслідками дій відповідача, визнаного вироком суду винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, враховуючи всі встановлені судом по справі обставини, зокрема, сплату моральної шкоди страховиком в розмірі 38400,00 грн. (а.с. 97) та зазначення позивачами безпосередньо у позові (а.с. 50) та відповіді на відзив (а.с. 162) про отримання 38400,00 грн. від засудженого ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди суд, вважає за необхідне в цій частині позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачів моральну шкоду у розмірі по 50 000 грн. 00 коп. кожному.

Також, в порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 1 387 грн. 77 коп.

При цьому, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів 3000,00 грн., оскільки доказів оплати вказаної суми позивачами суду надано не було.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1194, 1200 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 206, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 19383,89 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 50000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 19383,89 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 50000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

В іншій частині задоволення позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 1387,77 грн..

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст складений 01.04.2021.

Суддя: