Справа № 199/9792/19
(2/199/92/21)
22.03.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Остапенко А.В., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який є правонаступником ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,
У грудні 2019 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за позовом до ОСОБА_4 , третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадщину в порядку спадкування.
В ході судового розгляду справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть, актовий запис № 358 від 02.02.2020 року.
Ухвалою суду від 11.03.2020 року провадження по вказаній справі було зупинено до залучення до участі правонаступника після смерті позивача ОСОБА_3 .
Державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Коцар І.В. була заведена спадкова справа №596/2020 від 18.08.2020 року після ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (номер у спадковому реєстрі 66278641).
Ухвалою суду від 12.10.2020 року з Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори була витребувана спадкова справа після ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 25.11.2020 року було поновлено провадження по справі №199/9792/19 та призначено до підготовчого судового засідання, в якості правонаступника позивача ОСОБА_3 залучено ОСОБА_1 .
У підтвердження заявлених уточнених вимог ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_3 , 1943 року народження, з 1974 року проживав та є зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .
У листопаді 2007 року ОСОБА_3 познайомився із сусідкою по вулиці ОСОБА_5 , 1944 року народження. Оскільки вони були одинокими, літніми людьми, тому вирішили спілкуватися, підтримувати одне одного та проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет.
За час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 разом за спільні кошти провели капітальні ремонтні роботи у квартирі АДРЕСА_2 .
ОСОБА_5 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.09.2007 року, реєстровий №3-2953, належить Ѕ частина (квартира АДРЕСА_2 . Інша Ѕ частина на праві власності належить по ј частині ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі свідоцтв про право на спадщину від 31.10.2008 року.
Ще до оформлення спадщини, право власності на домоволодіння АДРЕСА_3 на підставі рішення Виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради від 22.12.1965 року №1193/20 було визнано за батьком ОСОБА_5 ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 . Вказаним рішенням був також затверджений акт прийомки індивідуального житлового будинку, та встановлено, що домоволодіння було побудовано у 1946-1947 роках на вільній від забудови земельній ділянці.
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №1575 від 19.09.2014 року. Її похованням займався сам ОСОБА_3 , отримав оригінал лікарського свідоцтва про смерть та свідоцтво про смерть, жодних рідних з боку померлої на похованні не було.
Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_3 .
У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , на яку отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним не надані документи, підтверджуючи факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше ніж п`ять років на час відкриття спадщини.
У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Справа була призначена до розгляду, також були допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_1 . Однак після надходження матеріалів спадкової справи №1092/2014 з`ясувалось, що ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про прийняття спадщини звернулась відповідачка ОСОБА_4 , яка зазначила, що померла ОСОБА_5 є двоюрідна сестра її матері, при цьому жодних документів, які підтверджують спорідненість з померлою не надала.
Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_5 22.09.2007 року склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом 6-місячний строк не звертались, на момент смерті спадкодавця разом з нею не проживали, зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_3 не були, що підтверджується довідкою квартального комітету, тому вважаються такими, що не прийняли спадщину. Іншій спадкоємці 1,2 або 3 черги відсутні.
З ОСОБА_5 ОСОБА_3 проживав однією сім`єю з листопада 2007 року як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу до дня її смерті, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Також 27.06.2011 року ОСОБА_5 надала довіреність на ім`я ОСОБА_3 на ведення справ у суді з приводу узаконення прибудови до будинку.
Згідно з технічним паспортом від 12.01.2019 року домоволодіння АДРЕСА_3 складається з: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 105,5 м.кв., житловою 67,7 м.кв., з прибудовою літ.а-1, літ. а1-1, верандою літ. а2-1, сараї літ. Б,В, вбиральня літ. Д, споруди, замощення №1-7,І. Також був складений акт, згідно з яким зазначено, що всі будівлі були побудовані до 05.08.1992 року та не належать до об`єктів самочинного будівництва.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у позові.
Відповідачка у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про слухання справи, про причини неявки суд не повідомила, тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Представник Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. Просив справу розглядати без присутності представника, ухвалити рішення на свій розсуд, відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника у судовому процесі, свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , дослідивши письмові докази по справі, матеріали спадкових справ, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.09.2007 року, реєстровий №3-2953, належала Ѕ частина (квартира АДРЕСА_2 . Інша Ѕ частина на праві власності належить по ј частині ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі свідоцтв про право на спадщину від 31.10.2008 року.
ОСОБА_3 , 1943 року народження, з 1974 року проживав та є зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .
У листопаді 2007 року ОСОБА_3 познайомився із сусідкою по вулиці ОСОБА_5 , 1944 року народження. Оскільки вони були одинокими, літніми людьми, тому вирішили спілкуватися, підтримувати одне одного та проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет.
За час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 разом за спільні кошти провели капітальні ремонтні роботи у квартирі АДРЕСА_2 .
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №1575 від 19.09.2014 року. Її похованням займався ОСОБА_3 , отримав оригінал лікарського свідоцтва про смерть та свідоцтво про смерть.
Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_3 .
У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , на яку отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним не надані документи, підтверджуючи факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше ніж п`ять років на час відкриття спадщини. Відповідач також звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте доказів , що вона має якусь ступінь споріднення зі спадкодавцем, не надала.
У 2015 році ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Справа була призначена до розгляду. Однак після надходження матеріалів спадкової справи №1092/2014 з`ясувалось, що ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про прийняття спадщини звернулась відповідачка ОСОБА_4 , яка зазначила, що померла ОСОБА_5 є двоюрідна сестра її матері, при цьому жодних документів, які підтверджують спорідненість з померлою не надала.
З ОСОБА_5 ОСОБА_3 проживав однією сім`єю з листопада 2007 року як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу до дня її смерті, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Факт мого постійного проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується довідкою голови квартального комітету.
Також 27.06.2011 року ОСОБА_5 надала довіреність на ім`я ОСОБА_3 на ведення справ у суді з приводу узаконення прибудови до будинку, що також підтверджує факт їх спільного проживання.
Згідно з технічним паспортом від 12.01.2019 року домоволодіння АДРЕСА_3 складається з: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 105,5 м.кв., житловою 67,7 м.кв., з прибудовою літ.а-1, літ. а1-1, верандою літ. а2-1, сараї літ. Б,В, вбиральня літ. Д, споруди, замощення №1-7,І. Також був складений акт, згідно з яким зазначено, що всі будівлі були побудовані до 05.08.1992 року та не належать до об`єктів самочинного будівництва.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть, актовий запис № 358 від 02.02.2020 року.
Державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Коцар І.В. була заведена спадкова справа №596/2020 від 18.08.2020 року після ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (номер у спадковому реєстрі 66278641).
Правонаступником після смерті ОСОБА_3 є його син, що підтверджується свідоцтвом про народження, а/з №907 від 13.03.1970 року, та матеріалами спадкової справи №596/2020 від 18.08.2020 року.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», п. 21 - «При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).
Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до ч.3, ч.5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Як встановлено ст.1264 ЦК України, в четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів.)
Допитані в судовому засіданні свідки, заявлені позивачем, надали покази щодо часу стосунків та їх тривалості між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , підтвердили факт спільного проживання, ведення спільного господарства та бюджету.
Оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт спільного проживання ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 однією сім`єю більше ніж 5 років, спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України, є син ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , який у встановлений строк прийняв спадщину, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса, тому суд вважає визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 .
Відповідно до ст.141 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 5207,20 грн.
Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 263-265,280,315 ЦПК України, ст.ст.1264, 1268 ЦК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 , який є правонаступником ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,- задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_3 , яке складається з: житлового будинку літ.А-1 загальною площею 105,5 кв.м., житловою площею 67,7 кв.м., сараїв літ.Б,В, вбиральні літ.Д, споруд №1-7,І.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 5207,20 грн.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Руденко