Провадження №4-с/760/16/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Каліш С.В., Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦУМУ МЮ (м.Київ) Ковтуна Володимира Володимировича, заінтересована особа: Кредитна спілка «Співдружність», -

В С Т А Н О В И В:

19.08.2020 р. заявник ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із зазначеною скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦУМУ МЮ (м.Київ) Ковтуна Володимира Володимировича, в якій просить:

визнати дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦУМУ МЮ (м.Київ) Ковтуна Володимира Володимировича неправомірними;

постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦУМУ МЮ (м.Київ) Ковтуна Володимира Володимировича про арешт коштів боржника від 12.02.2020 скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на пенсійний рахунок.

Вимоги скарги мотивовані наступним.

Так, як зазначає заявник, в провадженні Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦУМУ МЮ (м.Київ) Ковтуна В.В. знаходиться виконавче провадження №26365064 щодо стягнення з заявника заборгованості на користь КС «Співдружність» в розмірі 934970,00 грн.

12.01.2020 р. державним виконавцем накладено арешт на два банківські рахунки у АТ «Ощадбанк»: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 .

16.03.2020 р заявник, звернувся до відділу із заявою про зняття арешту з пенсійного рахунку № НОМЕР_1 надавши довідку з АТ «Ощадбанк» про те, що цей рахунок є рахунком на отримання пенсії.

26.03.2020 р. винесено постанову про зняття арешту з рахунку № НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк», примірник якої направлено до банку для виконання.

В той же час, рахунок № НОМЕР_2 у АТ «Ощадбанк» є також пенсійним рахунком.

Враховуючи що 14.08.2020 року рахунок № НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк» буде закритий та з 30.06.2020 р. знаходиться у статусі «підготовлений до закриття», нарахування пенсії відбувається на пенсійний рахунок № НОМЕР_2 , який наразі арештований в межах даного виконавчого провадження.

Відповідно до довідки АТ «Ощадбанк» від 09.06.2020 року № 0125/17 рахунок № НОМЕР_2 є пенсійним, та був відкритий 15.07.2017, на 10 днів раніше ані ж рахунок № НОМЕР_1 .

14.07.2020 р. на адресу Святошинського районного відділу ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) заявником через представника направлена заява про зняття арешту з коштів, а саме з пенсійного рахунку № НОМЕР_2 .

28.07.2020 р. державним виконавцем було надіслано лист від 20.07.2020 про те, що не виявляється можливим зняти арешт з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 до повного погашення боргу згідно виконавчого документа.

Заявник зазначає, що накладення арешту на грошові кошти, за рахунок яких здійснюється виплата пенсії, є неправомірним.

У зв`язку з цим, заявник не може отримати пенсію, яка являється єдиним джерелом його існування, також немає можливості оплачувати комунальні платежі та взагалі існувати.

Вважає, що накладення арешту на спеціальні банківські рахунки є незаконним та перевищенням повноважень державного виконавця, та не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», де визначено, що арешт майна боржника направлений насамперед для забезпечення реального виконання рішення, тобто стягнення сум за виконавчим документом на користь стягувана. В той же час при наявності законодавчого обмеження та заборони на стягнення таких коштів, накладення арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати пенсії, та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті унеможливлює своєчасну виплату пенсії та заробітної плати, що призводить до порушення конституційних прав громадян.

Таким чином заборонено накладати арешт на рахунок боржника на який надходять пенсійні виплати, так як чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення таких відрахувань, оскільки позбавляє боржника джерел до існування та порушує її право на соціальний захист.

Отже, постанова державного виконавця Ковтуна В.В. від 12.02.2020 року про арешт коштів боржника фактично позбавила ОСОБА_1 права на розпорядження пенсією, а саме її залишком після звернення стягнення, тобто, державним виконавцем Ковтуном В.В. фактично звернено стягнення на 100 відсотків його пенсії, що суперечить чинному законодавству.

На підставі викладеного, заявник просив скаргу задовольнити.

Також заявник просить поновити строки для звернення зі скаргою, оскільки постанову від 12.02.2020 року він не отримував, в постанові зазначена адреса боржника: АДРЕСА_1 . Вказана квартири відчужена в 2008 році на користь стягувача. Причини пропуску строку є поважними.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 19.08.2020 р. зазначену справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 21.08.2020 р., відкрито провадження у справі, та призначено справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦУМУ МЮ (м.Київ) Ковтуна Володимира Володимировича, заінтересована особа: Кредитна спілка «Співдружність», до судового розгляду.

28.09.2020 до суду від зацікавленої особи КС «Співдружність» надійшли письмові пояснення, відповідно яких, представник вважає скаргу необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Законодавство України, законодавчі документи Національного банку України не містить таке поняття як «пенсійний рахунок», тобто відсутні ознаки такого рахунку, він нічим не відрізняється від звичайного.

АГ «Ощадбанк» не повернув вказану Постанову про арешт коштів боржника, тому як відсутні підстави для повернення такої Постанови.

З матеріалів справи не вбачається підстав вважати, що станом на дату прийняття постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 26365064 державний виконавець міг знати, що арештований рахунок призначений для виплати Скаржнику пенсії.

Скаржником вказано два рахунки, відкриті в АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , на який Постановою державного виконавця накладено арешт та рахунок № НОМЕР_1 , з якого державним виконавцем знято арешт і обидва рахунки вказані, як пенсійні.

Скаржником надана копія Довідки АТ «Ощадбанк», що рахунок використовується для отримання пенсії, але не надано доказів того, що цей рахунок використовується виключно за цим призначенням, тобто відсутній Договір на таке виключне «пенсійне» використання вказаних рахунків.

Отже під час прийняття оскарженої постанови державний виконавець діяв в порядку та в межах повноважень, наданих йому Законом із законною метою здійснити примусове виконання виконавчого документа.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги скарги та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у ній, та надані докази.

Головний державний виконавець Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦУМУ МЮ (м.Київ)Ковтун В.В. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи державного виконавця було повідомлено належним чином.

Представник зацікавленої особи КС «Співдружність» в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, просив відмовити посилаючись на підстави та обставини, викладені у поясненнях та наданих доказах.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши пояснення представника заявника, представника стягувача, врахувавши їх доводи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги та відмову у її задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Судом встановлено, що на виконанні у Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦУМУ МЮ (м.Київ) перебуває виконавче провадження ВП № 26365064, відкрите згідно виконавчого листа № 2-3462-1, виданого 17.01.2008 р. Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Співдружність» заборгованості в розмірі 934970,00 грн.

04.05.2011 р. державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 26365064.

22.10.2018 р. старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження ВП № 27338677.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом положень ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Судом встановлено, що 12.02.2020 р. головним державним виконавцем Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Ковтуном В.В. винесено постанову ВП № 26365064 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 . Копію постанови направлено на виконання до банківських, інших фінансових установ та сторонам виконавчого провадження.

Так, згідно довідки від 13.03.2020 р., виданій ОСОБА_1 АТ «Державний ощадний банк України», вбачається, що в останнього в ТВБВ №10026/0125 філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» 25.07.2017 р. відкрито пенсійний рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно довідки від 09.06.2020 р., виданій ОСОБА_1 АТ «Державний ощадний банк України», вбачається, що в останнього в ТВБВ №10026/0125 філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» 15.07.2015 р. відкрито пенсійний рахунок № НОМЕР_2 .

Вбачається, що 16.03.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Святошинського РВ ДВС м. Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) з клопотанням про зняття арешту з пенсійного рахунку, № НОМЕР_1 в АТ «Державний ощадний банк України», оскільки він є рахунком для отримання пенсії..

26.03.2020 р. постановою головного державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Києва ЦМУМЮ (м. Київ) Ковтуна В.В. знято арешт з рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Державний ощадний банк України».

09.06.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Святошинського РВ ДВС м. Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) з клопотанням про зняття арешту з пенсійного рахунку № НОМЕР_2 в АТ «Державний ощадний банк України».

Листом Святошинського РВ ДВС м. Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) від 12.06.2020 р. повідомлено, що 26.03.2020 р. винесено постанову про зняття арешту з рахунку № НОМЕР_1 , зняти арешт з рахунку № НОМЕР_2 не виявляється можливим до повного погашення заборгованості згідно виконавчого документа.

Згідно повідомлення АТ «Державний ощадний банк України» від 24.02.2021 р., вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок у гривні № НОМЕР_2 у філії Головного управління по м. Києву та Київській області ТВБВ 10026/0125, для соціальних/пенсійних виплат. Додатково інформовано про наявність карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого 25.07.2017 р., по якому підтверджено відсутність цільових зарахувань коштів, за весь період дії рахунку з 25.07.2017 р. по 23.02.2021р. Залишок станом на 23.02.2021 р. становить 0 (нуль гривень) 00 копійок. Технічна стадія рахунка «у процесі закриття», фактична дата закриття рахунку відбудеться 19.05.2021.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання",статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно ст. 70 Закону, із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Також, ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується з разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Судом встановлено, що 12.02.2020 р., головним державним виконавцем Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Ковтуном В.В. винесено постанову ВП № 26365064 про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

Постанову про арешт коштів боржника винесено у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» задля забезпечення реального виконання боржником рішення, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках у банках та всіх інших рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

У постанові про накладення арешту на кошти боржника зазначено: «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику».

Тобто, державний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством, перелік яких не містить обмежень щодо накладення арешту на рахунок, на який серед інших зарахувань здійснюється нарахування заробітної плати чи пенсії.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VIII).

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.

Аналогійчний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року у справі 756/1927/16-ц, провадження 61-10611св20.

З матеріалів справи слідує, що у зв`язку з прийняттям АТ «Державний ощадний банк України» постанови про накладення арешту на рахунки боржника ВП № 26365064 від 12.02.2020 р., рахунки, на які накладено арешт, не відносяться до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Таким чином, статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження» визначено виплати, на які не може бути звернуто стягнення. Пенсійні виплати не включені в зазначений перелік.

Таким чином, доводи заявника ОСОБА_1 про те, що постанова про накладення арешту на карткові рахунки, на які боржник отримує пенсію, є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки пенсійні виплати не входять до переліку виплат, визначених ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження», за рахунок яких не може бути звернено стягнення. Крім того, станом на день розгляду справи ОСОБА_1 має два відкритих пенсійних рахунки, що підтверджується листом АТ «Державний ощадний банк України» від 24.02.2021. Постановою головного державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Києва ЦМУМЮ (м. Київ) Ковтуна В.В. 26.03.2020 р. знято арешт з рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Державний ощадний банк України».

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України вказано, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ч. 1 ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Ковтуна В.В., винесена у виконавчому провадженні № 26365064 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , є такою, що відповідає нормам чинного законодавства.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення зі скаргою до суду з поважних причин, та даний строк підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи принцип обов`язковості виконання рішень, встановлений ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що подана скарга є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 19, 124, 129 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 18, 76-81, 89, 258-260, 268, 273, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦУМУ МЮ (м.Київ) Ковтуна Володимира Володимировича, заінтересована особа: Кредитна спілка «Співдружність» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: Кушнір С.І.