КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року

м. Київ

справа № 754/14675/20

провадження №22-ц/824/4451/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Литвиненко А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Коваленко Ольги Леонідівни на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року про забезпечення позову /суддя Клочко І.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Альфа-Банк», третя особа приватний нотаріус КМНО Юдін М.А. про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії. Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив постановити ухвалу, якою заборонити АТ «Альфа-Банк» вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності, відчуження будь-яким способом, здійснення продажу та/або продажу на електронних торгах, інших майданчиках, що створені для реалізації нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року заяву задоволено. Заборонено Акціонерному товариству «Альфа-Банк» вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності, відчуження будь-яким способом, здійснення продажу та/або продажу на електронних торгах, інших майданчиках, що створені для реалізації нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 до ухвалення судом рішення по суті спору та набрання ним законної сили. /а.с. 70-71/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ «Альфа-Банк» - Коваленко О.Л. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу суду скасувати, відмовивши у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалася на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Суд має переконатися у тому, що між заходом забезпечення позову та предметом наявний зв`язок. Судом першої інстанції не мотивовано у чому саме полягають дії банку щодо предмету іпотеки, які можуть спричинити неможливість виконання рішення суду. Окрім того, вжиті заходи забезпечення позову спричинили необґрунтовані обмеження банку у його правах власності щодо нерухомого майна, оскільки доказів щодо наміру відчужувати таке майно банком, позивачем не надано.

ОСОБА_1 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказував на те, що предметом спору у даній справі є набуття відповідачем права власності на квартиру шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію. В апеляційній скарзі відповідач не зазначає в чому саме полягає порушення його права власності оскарженою ухвалою, якщо останній не має наміру до ухвалення судом рішення вчиняти дії, щодо спірної квартири. Судова практика, наведена в апеляційній скарзі, не є тотожною обставинам у даних правовідносинах, арешту на майно не накладалось. Вказував, що застосовані заходи забезпечення позову відповідають принципам співмірності. Окрім того, заходи забезпечення позову вживаються у разі наявності у відповідача об`єктивної можливості вільно розпоряджатися майном, якщо не вжити заходи забезпечення позову, що спростовує твердження відповідача щодо наявності доказів на підтвердження активних дій відповідача, спрямованих на відчуження майна. Не вказано також відповідачем і жодних негативних дій, які могли б спричинити вжиті заходи забезпечення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить постановити ухвалу, якою заборонити АТ «Альфа-Банк» вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності, відчуження будь-яким способом, здійснення продажу та/або продажу на електронних торгах, інших майданчиках, що створені для реалізації нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

В заяві ОСОБА_1 зазначає, що 27.10.2020 р. на його адресу надійшов лист №7277 від 20.10.2020 р. з повідомленням про набуття права власності АТ «Альфа-Банк» на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Оскільки спірна квартира може бути відчужена третім особам, або стосовно спірної квартири можуть бути вчинені інші реєстраційні дії, в разі задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії це може призвести до утруднення виконання судового рішення.

Задовольняючи вимоги заяви, суд першої інстанції вірно керувався нормами ч. 2 ст. 149 ЦПК України яка передбачає, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 149, ч. 3 ст. 150 ЦПК України та вимоги, викладені в заяві про забезпечення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову та співмірність із заявленими позивачем вимогами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доцільність забезпечення позову, а викладені обставини в заяві про забезпечення позову дають підстави стверджувати, що невжиття вказаних вище заходів, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги, про те, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, колегією суддів не приймаються з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, шо між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову: з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності повинна здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі ст. З ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Законодавець таким чином дає особам, які беруть участь у справі, можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб.

Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Важливо, аби особа, клопотавши про застосування певних заходів забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі 320/3560/18.

Зважаючи на предмет позову та оскарження переходу права власності на спірну квартиру до банку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заборона вчиняти будь-які дії щодо квартири по реєстрації, перереєстрації права власності, відчуження будь-яким способом, здійснення продажу та/або продажу на електронних торгах, інших майданчиках, що створені для реалізації нерухомого майна, до ухвалення судом рішення по суті спору та набрання ним законної сили, є адекватним заходом забезпечення позову і не спричинить обмеження банку у його правах власності щодо нерухомого майна.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Коваленко Ольги Леонідівни на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: