Справа № 428/7756/19
Провадження № 2/428/489/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Стародубцевої Лариси Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Стародубцева Лариса Олексіївна звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивача його представник ОСОБА_3 посилається на те, що 25.10.2018 о 17:00 годині відповідач ОСОБА_2 керував автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_1 , та перетинаючи перехрестя вул. Гоголя з вул. Танкістів м. Сєвєродонецька Луганської області, не поступився дорогою позивачу, який керував легковим автомобіля «GEELY-EMGRAND 7», державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі з напрямку вул. Танкістів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу були заподіяні легкі тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно-мозкова травма, забиття головного мозку легкої міри симптом лікворної дисциркуляції, стійка виражена цефалгія, виражений астеновегетативний синдром з вегососудистими пароксізмами, забиття лівої половини грудної клітки. Крім того, був пошкоджений автомобіль марки «GEELY-EMGRAND 7». 28.12.2018 постановою старшого слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області Кокоріна М.С. кримінальне провадження № 0003029 від 26.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом ДТП закрито у зв`язку з відсутністю кримінального правопорушення.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.03.2019 провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 5 ст. 38 КУпАП.

Вартість пошкодженого легкового автомобіля марки «GEELY-EMGRAND 7», державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно з висновком автотоварознавчого дослідження з оцінки збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, на момент ДТП (25.10.2018), становить 170810 грн. Крім того, завданими протиправними діями відповідача позивач зазнав матеріальної шкоди в розмірі 28 889, 55 грн., які були витрачені на лікування та відновлення здоров`я.

Також діями ОСОБА_2 позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях з приводу розладу здоров`я. Постійний фізичний біль, що супроводжував позивача протягом стаціонарного лікування, дає знати і тепер, спричиняє йому фізичні і душевні страждання, оскільки він вимушений приймати знеболювальні лікарські препарати по теперішній час. В період відновлення здоров`я був порушений нормальний спосіб життя позивача, він та його близькі зазнали незручностей, у зв`язку з чим він був змушений докладати неймовірні зусилля для його налагодження. Позивач не відвідував магазин, ринок, друзів. До цього часу позивача турбує безсоння, постійний біль у грудній клітині та головний біль, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 50000 грн.

21.10.2020 позивачем було подано уточнену позовну заяву, в якій він просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 73 289, 39 грн. та завдану моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

На виконання ухвали суду від 31.01.2020 відповідачем ОСОБА_4 був поданий відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що дійсно 25.10.2018 між ним та позивачем відбулася дорожньо-транспортна пригода і він не заперечує, що вона сталася з його вини. Однак вимогу позивача щодо повного відшкодування заподіяної йому матеріальної та моральної шкоди вважає необґрунтованою, оскільки частину завданих збитків повинна була сплатити страхова компанія «Еталон». ОСОБА_1 необхідно було подати до страхової компанії заяву про страхове відшкодування, як матеріальної шкоди, заподіяної майну та здоров`ю, так і моральної шкоди. За таких обставин ОСОБА_2 вважає, що з урахуванням здійсненого страхового відшкодування розмір позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до нього повинен складатися з різниці між фактичним розміром встановленої шкоди й страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто підстав для повного задоволення позовних вимог ОСОБА_1 немає, тому просив відмовити у задоволенні позову останнього.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а також просив стягнути з відповідача на його користь суму моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, а саме: матеріальну шкоду в розмірі 73 289 грн. 39 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією постанови старшого слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області Кокоріна М.С. про закриття кримінального провадження від 28.12.2018, кримінальне провадження № 0003029 від 26.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом ДТП закрито у зв`язку з відсутністю в діях учасників даної події складу кримінального правопорушення.

Згідно з копією поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3426603 ОСОБА_2 здійснив страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, яка може бути завдана під час керування транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_1 . Строк дії полісу з 05.03.2018 по 04.03.2019, страховик страхова компанія ПАТ «Страхова компанія «Еталон», страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю двісті тисяч, за шкоду заподіяну майну сто тисяч, розмір франшизи тисяча гривень.

Згідно з копією листа-повідомлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» № 01-04-13774/3 від 16.07.2020, ОСОБА_1 було обраховане страхове відшкодування в розмірі 30 556, 67 грн. Франшиза за полісом АМ-3426603 становить 1000 грн., у зв`язку з чим страхове відшкодування за пошкодження майна в сумі 99 000, 00 грн. є таким, що сплачено в повному, максимальному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

28 березня 2019 року постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 5 ст. 38 КУпАП. Постанова набрала законної сили 09.04.2019.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки збитків, спричинених власнику транспортного засобу № 15 від 16.05.2019 та з урахуванням листа-повідомлення директора ТОВ «Ленкор» судового експерта Бондаренко О.А. вих. № 3 від 05.02.2021, вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «GEELY-EMGRAND 7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП (25.10.2018) становить 170 810, 99 грн. Ринкова вартість зазначеного автомобіля становить 174 917, 26 грн.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивачу, отриманої ним під час дорожньо-транспортної пригоди, яка завдана, на його думку, діями відповідача. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 461/8496/15.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Отже, протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року № 6-168цс13.

Так, зі змісту постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.03.2019 по справі № 428/1192/19 вбачається, що провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 5 ст. 38 КУпАП.

Проте, ураховуючи викладені вище обставини та визнання позову відповідачем, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 подано до суду належні, допустимі та достатні докази завдання йому шкоди відповідачем ОСОБА_2 .

При розгляді цієї справи судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 шкода завдана саме діями ОСОБА_2 , а тому навіть за відсутності підстав для адміністративної відповідальності, на думку суду, відповідач має нести цивільну відповідальність.

Винуватість відповідача у заподіянні шкоди позивачу встановлена у судовому засіданні з як з матеріалів справи, так і з пояснень відповідача ОСОБА_2 , який свою провину визнав.

Під час розгляду справи відповідачем не було надано доказів суду, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу позивача, а тому з огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди відповідач не звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду.

Водночас позивачем надано суду докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив.

У зв`язку із викладеним вище, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог про відшкодування завданих збитків у результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 73 289, 39 грн. та стягнення зазначеної суми з відповідача на користь позивача.

Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач обґрунтовує завдану йому моральну шкоду тим, що він зазнав сильних душевних страждань та хвилювань з приводу пошкодження його транспортного засобу, у зв`язку з чим змушений змінити свій звичний спосіб життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення, керуючись при цьому вимогами розумності і справедливості.

Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 5 вказаної вище постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На думку суду, позивач поза всяким розумним сумнівом зазнав моральних та душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо його майна, результатом якої стало пошкодження його транспортного засобу на значну суму та неможливість використання цього транспортного засобу у звичному режимі тривалий час. Вищевказані прояви душевних страждань є типовими для будь-якої звичайної людини, майно якої було пошкоджено на значну суму та яка має змінити свій нормальний уклад життя для здійснення заходів з приводу відновлення пошкодженого майна та здоров`я. Наявність у позивача цих душевних страждань є очевидною.

На думку суду, справедливим та розумним розміром відшкодування моральної шкоди на користь позивача в даному випадку буде сума в розмірі 10 000 грн., що враховує глибину та тривалість душевних страждань позивача і відповідає принципу співмірності.

Отже, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 832 грн. 90 коп.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Стародубцевої Лариси Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 73 289 (сімдесят три тисячі двісті вісімдесят дев`ять) грн. 39 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 832 (вісімсот тридцять дві) грн. 90 коп.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_4 .

Суддя І. С. Посохов