УХВАЛА

02 квітня 2021року

м. Київ

справа № 335/9104/20

провадження № 61-5030ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 23 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ у Запорізькій області) про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до ГУ ПФУ у Запорізькій області, в якому просила стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3 % річних у розмірі 71 303, 11 грн за період з 01 лютого 2012 року по 31 грудня 2017 року на суму заборгованості, нараховану на виконання постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2011 у справі № 2а-1151/2011.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнено з ГУ ПФУ у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 62 664, 11 грн та 3 % річних у розмірі 8 639 грн, нарахованих на суму заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2011 року у справі № 2а-1151/2011 за період з 01 лютого 2012 року по 31 грудня 2017 року, всього стягнено 71 303, 11 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , місцевий суд дійшов висновку, що мають місце грошові зобов`язання з виплат пенсії за постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі № 2а-1151/11 від 04 квітня 2011 року на суму 48 663,14 грн, які відповідач виконував з порушенням строків виплати, а тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 23 лютого 2021 року апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Запорізькій області задоволено частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року змінено.

Стягнено з ГУ ПФУ у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 нараховані інфляційні втрати та 3 % річних за період з 02 серпня 2015 року по 31 грудня 2017 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2011 року та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2012 року у справі № 2а-1151/11, на загальну суму 18 811, 54 грн.

У іншій частині позовних вимог про індексацію грошового зобов`язання та сплату 3 % річних відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Змінюючи рішення місцевого суду, апеляційний суд дійшов висновку, що право ОСОБА_1 на стягнення з відповідача 3 % річних та встановленого індексу інфляції щодо невиплачених сум настало після 01 серпня 2015 року, тобто, з часу відкриття спадщини.

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 23 лютого 2021 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2020 року справа за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Запорізькій області про індексацію грошового зобов`язання та сплату 3 % річних призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Предметом позову ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Запорізькій області є індексація грошового зобов`язання та сплата 3 % річних, ціна позову в загальному розмірі становить 71 303, 11 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн ? 100 = 227 000 грн), а тому справа № 335/9104/20 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Вказівка в резолютивній частині постанови Запорізького апеляційного суду від 23 лютого 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене в малозначній справі.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 23 лютого 2021 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 23 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних відмовити.

Судді:В. С. Жданова
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко