УХВАЛА

02 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 452/2234/17

провадження № 61-5006зно21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

розглянув заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року та постанови Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Чайковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, ОСОБА_4 про визнання права власності, визнання недійсним рішення виконкому та визнання заповіту нікчемним,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2017 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 звернулись до суду з указаним позовом до Чайковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, ОСОБА_4 , в якому, з урахуванням уточнень, просили:

- визнати недійсним рішення виконавчого комітету Чайковицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 25 жовтня 2007 року № 87 про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 ;

- визнати заповіт ОСОБА_5 , посвідчений Чайковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області 11 червня 2001 року на користь ОСОБА_4 щодо спірного будинковолодіння АДРЕСА_1 нікчемним;

- визнати за ними право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 березня 2018 року позов ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задоволено. Визнано рішення виконавчого комітету Чайковицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 25 жовтня 2007 року № 87 про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 недійсним.

Визнано заповіт ОСОБА_5 , посвідчений Чайковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області 11 червня 2001 року на користь ОСОБА_4 щодо спірного будинковолодіння АДРЕСА_1 нікчемним.

Визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями (будинковолодіння) АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, врахувавши покази свідків та наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що між позивачами і померлою ОСОБА_5 виникли правовідносини довірчої власності на основі договору про управління майном та правовідносини набуття у власність майна за набувальною давністю.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 березня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у позові, виходив з того, що власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 06 грудня 2007 року була ОСОБА_5 , яка не відмовлялася від свого права власності та склала заповіт на випадок своєї смерті щодо розпорядження цим майном. Судом не встановлено підстав для визнання права власності на спірне майно за позивачами за набувальною давністю.

Матеріали справи не містять доказів укладення між позивачами та ОСОБА_5 договору управління майном, тому заявлена позовна вимога щодо визнання за ними права власності на спірне майно за договором управління майном є безпідставною.

Крім того апеляційний суд врахував, що позивачі в період існування колгоспних дворів (1980-1991 роки) не були і членами колгоспного двору ОСОБА_5

25 лютого 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року, в якій просили скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року та залишити в силі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 березня 2018 року.

Постановою Верховного Суду від 28 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року залишено без змін.

Поновлено виконання постанови Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року.

У березні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Верховного Суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року та постанови Верховного Суду від 28 грудня 2020 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Відповідно до частини тринадцятої статті 33 ЦПК України розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається, якщо справа розглядалася суддею одноособово або у складі колегії суддів.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, колегія суддів Верховного Суду зробила висновок про наявність обґрунтованих підстав для відмови у прийнятті заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд постанови Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року та постанови Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у зв`язку з нововиявленими обставинами з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Частинами першою та другою статті 425 ЦПК України передбачено, що заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Частинами першою та другою статті 425 ЦПК України передбачено, що заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Відповідно до зазначених вимог закону переглянуті за нововиявленими обставинами можуть бути лише ті рішення суду касаційної інстанції, якими судове рішення було змінено або ухвалено нове судове рішення.

Зі змісту постанови Верховного Суду від 28 грудня 2020 року вбачається, що касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року залишено без змін, отже вказаним судовим рішенням не було змінено або скасовано судове рішення суду апеляційної інстанції.

Ураховуючи те, що суд касаційної інстанції власне судове рішення у справі не ухвалював, а залишив в силі постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року, заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року та постанови Верховного Суду від 28 грудня 2020 року не підлягає розгляду Верховним Судом, оскільки він не є судом тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення у цій справі

За таких обставин, заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року та постанови Верховного Суду від 28 грудня 2020 року не підлягає розгляду Верховним Судом.

Керуючись статтями 423, 425, 427 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року та постанови Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Чайковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, ОСОБА_4 про визнання права власності, визнання недійсним рішення виконкому та визнання заповіту нікчемним повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко