г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2054/19
Номер провадження 2/213/705/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Нестеренка О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В :

Позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» 30.05.2019 звернувся до суду з позовною заявою та просить стягнути з солідарно відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.10.2013 по 01.05.2019 у розмірі 13 358,17 грн., інфляційні втрати у сумі 7 719,66 грн. та 3% річних у розмірі 1 173,77 грн., а всього стягнути 22 251,60 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що підприємство надає послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно з вимогами ЖК України, Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», та умов типового договору зобов`язане здійснювати оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунку і встановлених тарифів.

Позивач зазначає, що теплова енергія поставляється відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки будинок є багатоповерховим, опалення до квартир здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку, а тому відповідачі отримують ці послуги, користуються ними, що свідчить про те, що між сторонами фактично укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, однак не здійснюють оплату за наданні послуги, внаслідок чого виникла вищевказана заборгованість за централізоване опалення. Наявність заборгованості надає позивачу можливість пред`явити також до відповідача вимогу про стягнення втрат від інфляції та 3% річних.

Заочним рішенням від 28 листопада 2019 року позовні вимоги було задоволено, заборгованість стягнута солідарно з відповідачів в повному обсязі.

Ухвалою суду від 01.02.2021 вказане заочне рішення було скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань від сторін до суду не надходило.

За таких обставин справа розглядається у письмовому провадження.

Згідно з положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідач ОСОБА_2 після скасування заочного рішення подала відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнає, оскільки заборгованість нарахована та стягнута заочним рішенням суду за період 01.10.2013 по 01.05.2019, тобто за період, коли вона не проживала у вказаному житлі і відповідно не була споживачем комунальних послуг. Крім того зазначила, що до 23 квітня 2015 року вона була неповнолітньою та не відповідала за утримання житла, а тому не могла нести солідарну відповідальність з іншими відповідачами, а в період з 28.08.2014 по 16.07.2018 навіть не була зареєстрована у вказаній квартирі.

Просила суд врахувати, що зазначена квартира не є її власністю, знаходиться у власності держави, наймачем є її матір ОСОБА_1 , яка проживає у квартирі, де виник борг, з іншими членами її теперішньої сім`ї. Її родинні стосунки з матір`ю припинено, оскільки з 2006 року вона проживала у бабусі в м. Орджонікідзе, у 2011 році рішення суду її мати позбавили батьківських прав, в тому числі у відношенні неї. А з 01.09.20014 і по теперішній час вона мешкає у м. Запоріжжя, де навчалася та працює.

Також відповідач просила застосувати строк позовної давності, зазначивши, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом 30.05.2019, тобто з пропуском строку позовної давності, у зв`язку з чим в задоволенні позову просить відмовити.

Позивач відповідь на відзив не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.22-24/, а отже є споживачами послуг, які надає АТ «Криворізька теплоцентраль».

Згідно з випискою з особового рахунку квартира відноситься до комунальної власності /а.с.6/, і оскільки нормою ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-4 від 24.06.2004 в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами, визначено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, то відповідачі, як особи, місце проживання яких зареєстроване за вказаною адресою, повинні оплачувати послуги, що надає Позивач.

Приписами ст.ст.67-68 ЖК України, ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, що діяла під час виникнення правовідносин, визначено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами, які оплачуються споживачами щомісяця у встановлені строки.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частина 5 пункту 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, передбачає обов`язок споживача теплової енергії своєчасно проводити розрахунки за використану теплову енергію.

Відповідно п.18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим...».

Оскільки відповідачі кошти за спожиті послуги з теплопостачання не сплачували, станом на 01.05.2019 виникла заборгованість за централізоване опалення у розмірі 13 358,17 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком /а.с.7-8/.

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеного відповідачам нараховано інфляційні збитки 7 719,66 грн. і 3% річних 1 173,77 грн. /а.с.9/.

Встановленим судом обставинам відповідають правовідносини із невиконання споживачем зобов`язань по сплаті наданих послуг, та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань і наслідків неналежного виконання зобов`язань.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Суд вважає, що позивачем доведено, що відповідачі є користувачами послуг з теплопостачання, які надає позивач, і внаслідок неналежного виконання відповідачами обов`язку щодо оплати комунальних платежів, було порушено право позивача на своєчасне отримання коштів за надані послуги.

Водночас, суд враховує надані відповідачем ОСОБА_2 заперечення проти позову в тій частині, що на момент виникнення заборгованості вона була неповнолітньою, повноліття досягла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та погоджується з тим, що в період з 01 жовтня 2013 року по 24 квітня 2014 року вона не могла відповідати за комунальними зобов`язаннями.

Судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_1 у 2011 році була позбавлена батьківських прав у відношенні неповнолітніх дітей, в тому числі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , над дітьми було встановлено опіку /а.с.63-66/.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 01.09.2014 по 30.06.2018, та з 01.09.2018 по 31.01.2020 навчалася у Запорізькому національному університеті /а.с.70/. Копією трудової книжки та відповідною довідкою підтверджується, що з 01.11.2018 ОСОБА_2 працює в Дитячо-юнацькій спортивній школі № 1 в м. Запоріжжя /а.с.71, 72/, згідно з договором оренди орендує квартиру /а.с.73/.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_2 надала суду належні докази тієї обставини, що в період з 2013 року не мешкала в квартирі, де виник борг за комунальні послуги перед позивачем.

Водночас, суд враховує, що згідно з довідкою Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Інгулецької районної у місті ради ОСОБА_2 мала зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 16.07.2018 по 21.12.2020 /а.с.62/, тому суд вважає, що повинна була нести солідарно відповідальність за утримання квартири, в якій була зареєстрована, в період з 16.07.2018 по 01.05.2019.

Вирішуючи клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд виходить із наступного.

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з приписами ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Разом з тим, між позивачем та відповідачем письмовий договір про збільшення строку позовної давності не укладався.

Положеннями ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, нормою ст.261 ЦК України визначено початок перебігу позовної давності, який згідно з частиною першою цієї статті починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як встановлено судом, остання оплата послуг, що надає Позивач, була здійснена відповідачами у лютому 2018 року у сумі 374,46 грн. та у квітні 2019 року у розмірі 2330,00 грн /а.с.8/, що відповідно до положень ч.1 ст.264 ЦК України розцінюється судом як визнання обов`язку перед позивачем, а тому з травня 2019 року розпочався перебіг позовної давності і у позивача виникло право на подання позову. Позивач звернувся до суду 30 травня 2019 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Водночас, оскільки відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, суд вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01.06.2016 по 01.05.2019 (саме по цю дату позивачем заявлено вимоги та надано розрахунок) у розмірі 9780,99 грн.

Відповідно, суд вважає, що розмір інфляційних втрат та 3 % річних має обраховуватись, виходячи із вказаної суми боргу, індексу інфляції, кількості днів прострочення виконання грошового зобов`язання, і приходить до висновку, що за період з 01.06.2016 по 01.05.2019 розмір інфляційних втрат становить 1 282,45 грн., а розмір 3 % річних 240,57 грн.

Крім того, суд враховує, що згідно з довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Інгулецької районної у місті ради другий відповідач по справі - ОСОБА_1 має реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 28.12.2009 року по теперішній час /а.с.16/, і вважає, що цей відповідач повинен відповідати за заборгованість з комунальних послуг перед позивачем за весь період в межах строку позовної давності, а відповідач

ОСОБА_2 за період, коли була зареєстрованою за адресою, де виник борг - з 16.07.2018 по 01.05.2019, тобто за цей період заборгованість підлягає стягненню в солідарному порядку.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення боргу у розмірі 9780,99 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 282,45 грн., та 3 % річних у сумі 240,57 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на Відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому підлягає стягненню з відповідачів судовий збір у частковому розмірі, а саме у розмірі 975,88 грн. в розмірі, пропорційному розміру боргу, що стягується з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст.67, 68, 156 ЖК України, ст.ст. 256, 319, 322, 509, 525, 543, 625 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», , заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01.06.2016 по 15.07.2018 з у розмірі 6477,23 грн., 3 % річних у розмірі 159,31 грн., інфляційні втрати у розмірі 829,41 грн., а всього стягнути 7462 (сім тисяч чотириста шістдесят дві) гривні 95 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», , заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з 16.07.2018 по 01.05.2019 у розмірі 3303,76 грн., 3 % річних у розмірі 81,26 грн., інфляційні втрати у розмірі 453,45 грн., а всього стягнути 3838 (три тисячі вісімсот тридцять вісім) гривень 47 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», , на повернення судового збору 644 (шістсот сорок чотири) гривні 28 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на повернення судового збору 331 (триста тридцять одну) гривню 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Інформація про учасників справи:

Позивач: АТ «Криворізька теплоцентраль» - 50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1;

Відповідачі: ОСОБА_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 01.04.2021.

Суддя О.М. Нестеренко