Справа № 143/1289/20
23.03.2021 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Бойка А.В.,
з участю секретаря судових засідань Москаленко С.П.,
представника позивача- адвоката Горопашної Л.Р.,
представника відповідачів адвоката Федченка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Погребище цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором №37.3/АА-048.07.2 від 21.05.2007, -
Позовні вимоги аргументовано тим, що 21.05.2007 між ВАТ «РОДОВІД Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №37.3/АА-048.07.2, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 14 971,00 Дол. США зі сплатою 12,5% річних.
З метою забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та ОСОБА_2 уклали договір поруки від 21.05.2007.
За період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена.
24.05.2019 між ПАТ "РОДОВІД БАНК" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" укладено договір № 15 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту.
Як вбачається з розрахунку заборгованості позивач вважає, що ОСОБА_1 має перед ними заборгованість станом на 07 жовтня 2020 року в загальній сумі 549 198 грн. 18 коп., з яких 295 334 грн. 59 коп. заборгованість за кредитом, 187 839 грн. 81 коп. заборгованість по відсоткам на дату відступлення права вимоги, 66 023 грн. 78 коп. заборгованість по відсоткам з моменту відступлення права вимоги.
Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 07.10.2020 відповідно до розрахунку заборгованості становить 86 539 грн. 45 коп., яка складається з 26 610 грн. 09 коп. нараховані 3% річних, та 59 929 грн. 36 коп. заборгованості по пені.
В судовому засіданні представника позивача - адвокат Горопашна Л.Р. позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.
Представник відповідачів адвокат Федченко В. В. заперечив проти задоволення позову, просив суд відмовити у його задоволенні.
Таким чином, заслухавши пояснення сторін, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.
Хід розгляду справи.
04.11.2020 судом винесено ухвалу про відкриття провадження в цивільній справі та призначено справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.55).
30.11.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.66-69).
18.12.2020 судом винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.130).
28.12.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.136-140).
Обставини встановлені судом.
21.05.2007 між ВАТ «РОДОВІД Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №37.3/АА-048.07.2, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 14 971,00 Дол. США зі сплатою 12,5% річних (а.с.9-13).
З метою забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та ОСОБА_2 уклали договір поруки від 21.05.2007 (а.с.16-17).
24.05.2019 між ПАТ "РОДОВІД БАНК" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" укладено договір № 15 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту (а.с.26-28).
Згідно розрахунку наданого позивачем, сума відсотків за користування грошовими коштами в період часу з 06.10.2017 по 06.10.2020 становить 26 610 грн. 09 коп. (а.с.23).
Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказаний період становить 59 929 грн. 36 коп.(а.с.24).
Таким чином, в ході розгляду цивільної справи встановлено, що між Банком позичальником ВАТ «РОДОВІД Банк» та відповідачами виникли правовідносини з приводу укладення кредитного договору. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику грошові кошти, вказані обставини сторонами визнаються та під сумнів поставлено не було.
Разом з тим, 29.07.2015 Погребищенський районний суд Вінницької області виніс рішення у справі № 143/428/15-ц про стягнення заборгованості, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 37.3/АА-048.07.2 від 21.05.2007 в розмірі 18 346,73 (вісімнадцять тисяч триста сорок шість) доларів США 73 центи та 288 155,62 (двісті вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят п`ять) гривень 62 коп. і суми сплаченого судового збору в розмірі 3654 грн. 00 коп. - відмовлено, також, зазначеним рішенням суду встановлено, що строк пред`явлення вимоги до поручителя ОСОБА_2 закінчився (а.с.94-96).
Дане рішення було підтверджено Апеляційним судом Вінницької області у рішенні від 04.09.2015 (а.с.97-100).
Проте у Витягу з Додатку № 1 до Договору № 15 про відступлення права вимоги від 24.05.2019 зазначається сума заборгованості по тілу кредиту 295 334,59 грн., заборгованість за відсотками 187 839,81 грн. (а.с.29).
До правовідносин, які виникли між сторонами застосовується наступне законодавство.
У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Позика. Кредит. Банківський вклад ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, аналізуючи наявні матеріали, суд позбавлений можливості встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором №37.3/АА-048.07.2, а обов`язок доказування покладений на сторони. Та той факт, що позивачем при подачі позову не враховано рішення попередніх судів по вказаному договору, де був встановлений інший розмір заборгованості та виключений один із відповідачів по даному спору, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором №37.3/АА-048.07.2 від 21.05.2007 - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено 02.04.2021.
Суддя