Справа № 456/563/21
Провадження № 2/456/636/2021
У Х В А Л А

іменем України

05 квітня 2021 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Стасів О.Я.,

сторони та інші учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Стрийський міськрайонний відділ виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів);

вимоги позивачки про зняття арешту з майна;

вирішуючи у підготовчому судовому засіданні, з участю представника відповідача адвоката Маліцького Д.В., питання про закриття провадження у цій справі, -

в с т а н о в и в:

Описова частина із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою.

Позивачка ОСОБА_1 в особі свого уповноваженого представника адвоката Мундяка М.М. (ордер про надання правничої (правової) допомоги від 02.02.2021 року, серія ВС № 1057135, оригінал приєднано до матеріалів позовної заяви) 08.02.2021 року звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою до відповідача Стрийського міськрайонного відділу виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якій просила ухвалити рішення про зняття накладених під час примусового виконання судового рішення арешту та обтяжень з належних їй на праві власності об`єктів нерухомого майна, котрі знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Судові витрати у справі позивачка просила покласти на відповідача.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 09.02.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого судового засідання у справі приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: м. Стрий, вул. Т. Шевченка, буд. 89, 26.02.2021 року, 10.30 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 26.02.2021 року задоволено клопотання уповноваженого представника позивачки адвоката Мундяка М.М. про заміну неналежного відповідача та вирішення питання щодо третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, у цій справі, зокрема замінено первісного відповідачаСтрийський міськрайонний відділ виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) належним відповідачем ОСОБА_2 , із одночасним виключенням його з числа третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, та залученням Стрийського міськрайонного відділу виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) до участі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Підготовче судове засідання відкладено. Визначено місце, дату та час підготовчого судового засідання у справі приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: м. Стрий, вул. Т. Шевченка, буд. 89, 18.03.2021 року, 11.00 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 18.03.2021 року підготовче судове засідання у справі відкладено. Визначено місце, дату та час підготовчого судового засідання у справі приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: м. Стрий, вул. Т. Шевченка, буд. 89, 05.04.2021 року, 12.30 год..

Сторони, а також третя особа у справі, належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час підготовчого судового засідання по їх справі, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження.

Від уповноваженого представника позивачки адвоката Мундяка М.М. через канцелярію суду 18.03.2021 року за вх. № 5085 надійшла заява про розгляд справи у цілому без його участі та участі його довірительки.

Від третьої особи у справі через канцелярію суду 24.02.2021 року за вх. № 3462 надійшло клопотання про розгляд справи у цілому без участі уповноваженого представника.

Судом, виходячи з положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, було задоволено заяву уповноваженого представника позивача адвоката Мундяка М.М. про розгляд даної справи у цілому за його відсутності та відсутності його довірительки, а також клопотання третьої особи про розгляд справи за відсутності її уповноваженого представника, оскільки брати участь у підготовчому засіданні та судовому засіданні щодо розгляду справи по суті є правом сторони та третьої особи, а не її обов`язком. У свою чергу, судом на даній стадії процесу не встановлено підстав для визнання явки позивачки або ж її уповноваженого представника, або ж уповноваженого представника третьої особи, у судове засідання щодо розгляду справи по суті обов`язковою для дачі пояснень.

Судом у підготовчому судовому засіданні поставлено на обговорення питання про закриття провадження у цій справі, оскільки така не підлягає розгляду в позовному провадженні в порядку цивільного судочинства, після чого також досліджено наявні у матеріалах справи документи, необхідні для вирішення зазначеного питання.

Присутній у підготовчому судовому засіданні уповноважений представник відповідача адвокат Маліцький Д.В. при вирішенні питання про закриття провадження у даній справі поклався на розсуд суду.

Встановлені судом фактичні обставини справи, пов`язані із вирішенням питання про закриття провадження у справі.

30.07.2015 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області ухвалено рішення у цивільній справі № 456/4503/14-ц, провадження № 2/456/264/2015, за позовом ОСОБА_2 до ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області та приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Швед І.В. про визнання недійсними прилюдних торгів із реалізації арештованого нерухомого майна, котре набрало законної сили та підлягало виконанню.

У Відділі державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області перебувало виконавче провадження № 52144986 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області на виконання вищевказаного судового рішення, у частині витребування з володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 перелічених у ньому нежитлових будівель та споруд, котрі знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто тих, про зняття арешту з котрих йдеться у даному позові. В ході примусового виконання відповідного виконавчого провадження головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області Юник О.Б. 09.09.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження.

У подальшому, виконавче провадження № 52144986 на підставі відповідної постанови згаданої вище державного виконавця від 04.10.2016 року, завершено у спосіб повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 6 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час примусового виконання судового рішення). При цьому, питання про зняття арешту з майна боржника та заборони на його відчуження зазначеною державним виконавцем не було вирішено.

Уже після завершення виконавчого провадження у наведений вище спосіб, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, винесеною 17.04.2019 року, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.07.2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 01.03.2017 року у цивільній справі № 456/4503/14-ц, провадження № 2/456/264/2015, скасовано, а позивачу ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні його позовних вимог до ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області та приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Швед І.В. про визнання недійсними прилюдних торгів із реалізації арештованого нерухомого майна.

Закон, джерела права та роз`яснення, якими керувався суд, постановляючи дану ухвалу.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутності цих прав (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06, § 230).

Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський Суд з прав людини неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України» (заява № 52013/08), в якому визначено, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (§ 116, 119, 122125).

В силу ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час примусового виконання судового рішення) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час примусового виконання судового рішення) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року за № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року за № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» вказано, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається у порядку, передбаченому розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» (мова йде про редакцію, що діяла на час примусового виконання судового рішення). У зв`язку із цим боржник не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він був відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження, а, помилково прийнявши позов до розгляду, суд має закрити провадження у справі.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд, з-поміж інших, постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

У свою чергу, підстави для закриття провадження у цивільній справі наведені у статті 255 ЦПК України. Так, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Висновок суду за результатами вирішення питання про закриття провадження у цивільній справі.

За встановлених судом обставин виконавчий документ виконавчий лист, що було видано на примусове виконання судового рішення, повернуто стягувачу ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю у боржника визначеного виконавчим документом майна, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, на підставі пункту 6 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час примусового виконання судового рішення), питання щодо зняття арешту з майна не вирішувалося.

При цьому, ОСОБА_6 на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленого 30.07.2015 року по справі № 456/4503/14-ц, провадження № 2/456/264/2015, котре під час усього періоду його примусового виконання не було скасованим у встановленому законом порядку та підлягало виконанню, була солідарним боржником, а даний спір не пов`язаний з належністю майна, на яке у зазначеному виконавчому провадженні накладено арешт. Крім того, арешт свого часу накладено на майно ОСОБА_1 саме з метою забезпечення виконання судового рішення, котре набрало законної сили та було скасоване лише після завершення виконавчого провадження у спосіб повернення виконавчого документа стягувачу, а тому вона не може виступати позивачкою у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вказане, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, на стадії підготовчого провадження.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 червня 2020 року у справі № 201/10187/18, цивільне провадження № 61-6651св19, від 29 липня 2020 року у справі № 161/3171/19, цивільне провадження № 61-2484св20, від 20 січня 2021 року у справі № 157/298/19, цивільне провадження № 61-20261св19.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17, адміністративне провадження № К/9901/20268/18, дійшов висновку, що не зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачу є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 200, 211, 255-256, 258-261 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Стрийського міськрайонного відділу виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про зняття арешту з майна,- закрити на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки ця справа не підлягає розгляду в позовному провадженні в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснення про наслідки закриття провадження у справі.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що вона як особа, котра мала статус боржника у виконавчому провадженні, а після його завершення у спосіб повернення виконавчого документа арешт з її майна не знято, в залежності від особливостей вирішення цього питання державним виконавцем, має два способи захисту свого порушеного права. Перший звернутися із скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця до суду, котрий видав виконавчий документ та при завершенні виконавчого провадження за примусовим виконанням котрого державним виконавцем не було вирішено питання про знання арешту з майна. Другий звернутись до адміністративного суду з позовною заявою про протиправність бездіяльності державного виконавця та зобов`язання вчинити дії, з вимогою зобов`язати відповідний орган державної виконавчої служби зняти арешт з майна.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Строк і порядок набрання ухвалою суду законної сили та її оскарження.

Ухвала, в силу положень ч. 1 ст. 261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена учасниками справи у строк подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Однак, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://stm.lv.court.gov.ua.

Дата проголошення ухвали суду: 05 квітня 2021 року.

Суддя В.Я. Микитин