КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/260/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача Білич І.М.

суддів Іванченка М.М., Коцюрби О.П.

при секретарі Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С.,

по цивільній справі № 369/11396/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и л а:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ТОВ «Житловий комплекс «Нові Теремки» на свою користь грошові кошти в розмірі 281 742,40 грн.; 324,20 грн. - 3% річних, а всього - 282 066,60 грн.; та стягнути з ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» грошові кошти в розмірі 236 042,30 грн. - основного боргу, 271,62 грн. - 3% річних, а усього - 236 313,92 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 07 червня 2018 року між ним та ТОВ «Житловий комплекс «Нові Теремки» укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ціна майнових прав на квартиру становила 847 368,08 грн.

Також 07 червня 2018 року між ним та ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» укладений договір купівлі-продажу деривативу, ціна якого становила 363 142 грн.

На виконання вищевказаних договорів ОСОБА_1 було сплачено частину грошових коштів за майнові права на квартиру та оплати деривативу.

Натомість ТОВ «Житловий комплекс «Нові Теремки» у порушення взятих на себе обов`язків здійснювало будівництво житлового будинку настільки повільно, що стало очевидним, що у встановлений строк здача об`єкта нерухомості в експлуатацію не відбудеться. У зв`язку з чим позивач звернувся до ТОВ «Житловий комплекс «Нові Теремки» з вимогою розірвати договір. Між сторонами була підписана додаткова угода, за якою договір купівлі-продажу майнових прав розривається з 30 травня 2019 року та відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти в розмірі 281 742,40 грн. у строк до 10 липня 2019 року.

Аналогічна угода була підписана і між позивачем та ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», за якою договір купівлі-продажу деривативу розривається з 30 травня 2019 року відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти у строк до 10 липня 2019 року в розмірі 236 042,30 грн.

Разом з тим, кошти, які відповідачі зобов`язалися повернути позивачу за додатковими угодами, останні в добровільному порядку не виплачують, з огляду на що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про їх повернення з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки» на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 266 742,40 грн. та три відсотки річних в розмірі 324,20 грн., судовий збір в розмірі 2667,59 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 90 000 грн. та три відсотки річних в розмірі 271,62 грн., судовий збір в розмірі 899,91 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачі подали апеляційні скарги, за результатами розгляду яких просили суд скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Вказуючи на порушення судом норм матеріального права, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Відзив на апеляційні скарги подано не було.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, у судове засідання не з`явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, у силу вимог ст. 372 ЦПК України.

До початку розгляду справи до апеляційного суду представником відповідачів була подана заява про визнання нечинним рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 червня 2020 року та закриття провадження в справі з підстав того, що відповідачами в добровільному порядку здійснено дії щодо повернення коштів визначених умовами договорів укладених між сторонами. Таким чином спір між сторонами врегульовано повністю. А відтак за відсутності предмету спору вважали, що заява підлягала до задоволення.

Колегія суддів вважає, що подана заява не підлягає до задоволення, виходячи з того, що з зазначеною заявою до суду звернувся представник відповідачів, в той час як за положеннями ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами зобов`язання щодо повернення грошових коштів виконані не в повному обсязі, а також із урахуванням прострочення виконання зобов`язання, суд вважав позовні вимоги доведеними.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, і надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Звертаючись з апеляційними скаргами представник відповідачів, посилався на те, що враховуючи положення ст.ст. 598, 599 ЦК України підписанням додаткових угод щодо розірвання основних договорів сторони фактично припинили будь-які правовідносини між собою, а тому у відповідачів відсутній обов`язок з виплати коштів позивачу.

Зазначаючи також про порушення судом норм процесуального права в частині неналежного повідомлення відповідачів про розгляд справи та відкладення розгляду справи, у зв'язку зі встановленими карантинними обмеженнями.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційних скарг не можуть бути підставою для скасування рішення суду так як вони не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Особливості припинення зобов`язань за договорами купівлі-продажу цінних паперів, укладених на фондовій біржі, встановлюються законодавством. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов`язань на певних підставах не допускається.

Судом установлено, що 07 червня 2015 року між ТОВ «Житловий комплекс «Нові теремки» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №44/02-15 . За даним договором ОСОБА_1 зобов`язувався прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_3 .

07 червня 2018 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу деривативу №58352-А/4 щодо квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст.651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивач звертаючись з позовом указував на те, що після укладення договору ТОВ «Житловий комплекс «Нові Теремки» у порушення взятих на себе обов`язків щодо будівництва об`єкту здійснювало будівництво настільки повільно, що не могло здати будинок у визначені стоки, тому він був вимушений звернутися з вимогою про розірвання договорів.

30 травня 2019 року між ТОВ «Житловий комплекс «Нові Теремки» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №44/О2-15 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 07 червня 2018 року.

За цим договором сторони погодили, що сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на кватиру №44/О2-15 від 07 червня 2018 року з 30 травня 2019 року. Продавець (ТОВ «Житловий комплекс «Нові Теремки») зобов`язується повернути до 10 липня 2019 року включно покупцю грошові кошти в розмірі 281 742,40 грн., що були отримані продавцем згідно умов договору купівлі-продажу майнових прав на кватиру №44/О2-15 від 07 червня 2018 року. Зазначені грошові кошти продавець перераховує за наступними реквізитами. Додаткова угода набирає чинності з моменту підписання і становить невід`ємну частину договору купівлі-продажу майнових прав на кватиру №44/О2-15 від 07 червня 2018 року.

30 травня 2019 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу деривативу №58352-А/4 від 07 червня 2016 року.

За цим договором сторони погодили, що сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу деривативу №58352-А/4 від 07 червня 2018 року з 30 травня 2019 року. Продавець (ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген») зобов`язується повернути до 10 липня 2019 року включно покупцю грошові кошти в розмірі 236042,30 грн. без ПДВ. Дана сума є остаточною для виплати. Продавцем утримано премію в розмірі 35% у відповідності доп.8.4.1.договору купівлі-продажу деривативу №58352-А/4 від 07 червня 2018 року. Зазначені грошові кошти продавець перераховує за наступними реквізитами. Додаткова угода набирає чинності з моменту підписання і становить невід`ємну частину договору купівлі-продажу деривативу №58352-А/4 від 07 червня 2018 року.

У ході розгляду справи встановлено, що після укладення додаткових договорів, відповідачами частково виконано зобов`язання щодо повернення грошових коштів, а саме ТОВ «Житловий комплекс «Нові теремки» на суму 15 000 грн. та ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на суму 146 042,30 грн. Інша частина залишилась не повернутою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачем позовних вимог щодо стягнення з ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» 90 000 грн., та з ТОВ «Житловий комплекс «Нові теремки» 266 742,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим, а невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц).

Таким чином, у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання по поверненню грошових коштів до 10 липня 2019 року, суд першої інстанції правильно виходив із того, що з відповідачів підлягають стягненню три відсотків річних за період з 11 липня 2019 року по 25 липня 2019 року.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених в апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки» залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя - доповідач:

Судді: