Ухвала

29 березня 2021 року

м. Київ

справа № 202/2158/16-ц

провадження № 61-22913св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: стягнути з ОСОБА_2 заборгованість з орендної плати в розмірі 12 000 грн; визнати за ним право власності на нежитлову будівлю загальною площею 610 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності на будівлі та споруди, що знаходяться по АДРЕСА_2 : будівлю гаражів (літ. «Г-1») загальною площею 81,9 кв. м, яка складається з: гаража № 1 загальною площею 20,3 кв. м, гаража № 2 загальною площею 20,6 кв. м, гаража № 3 загальною площею 20,5 кв. м, гаража № 4 загальною площею 20,5 кв. м; будівлю гаражів (літ. «Д-2») загальною площею 171,9 кв. м, яка складається з: гаража № 1 загальною площею 40,8 кв. м, гаража № 2 загальною площею 41,1 кв. м, гаража № 3 загальною площею 45 кв. м, гаража № 4 загальною площею 45 кв. м; будівлю гаражів (літ. «Е-2») загальною площею 258,1 кв. м, яка складається з: гаража № 1 загальною площею 86,3 кв. м, гаража № 2 загальною площею 85,6 кв. м, гаража № 3 загальною площею 86,2 кв. м; ворота № 6, огорожу № 7, цоколь № 8, замощення ІІ.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 06 травня 2016 року про виправлення описки, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати в розмірі 6 000 грн. Визнано за ОСОБА_1 право власності на будівлі та споруди, що знаходиться по АДРЕСА_2 : будівлю гаражів (літ. «Г-1») загальною площею 81,9 кв. м, яка складається з: гаража № 1 загальною площею 20,3 кв. м, гаража № 2 загальною площею 20,6 кв. м, гаража № 3 загальною площею 20,5 кв. м, гаража № 4 загальною площею 20,5 кв. м; будівлю гаражів (літ. «Д-2») загальною площею 171,9 кв. м, яка складається з: гаража № 1 загальною площею 40,8 кв. м, гаража № 2 загальною площею 41,1 кв. м, гаража № 3 загальною площею 45 кв. м, гаража № 4 загальною площею 45 кв. м; будівлю гаражів (літ. «Е-2») загальною площею 258,1 кв. м, яка складається з: гаража № 1 загальною площею 86,3 кв. м, гаража № 2 загальною площею 85,6 кв. м, гаража № 3 загальною площею 86,2 кв. м; ворота № 6, огорожу № 7, цоколь № 8, замощення ІІ, без додаткових актів введення в експлуатацію. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 серпня 2019 року поновлено Дніпровській міській раді строк на апеляційне оскарження рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року. Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року залишено без руху, надано строк для усунення недоліків - сплати судового збору, протягом 10 днів з дня отримання ухвали і роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року задоволено апеляційну скаргу Дніпровської міської ради. Рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року та ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 06 травня 2016 року про виправлення описки скасовано. В задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 серпня 2019 року в частині поновлення Дніпровській міській раді строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року, а рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 серпня 2019 року, а іншою ухвалою від 26 грудня 2019 року - відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року та витребувано матеріали цієї справи з Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року призначити до судового розгляду Верховного Суду ускладі колегії суддівТретьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко