ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-97/11/1609 Номер провадження 22-ц/814/789/21Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря Кальник А. М.

розглянув в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 11 січня 2021 року у складі судді Турченко Т. В.

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною скаргою та просила суд визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 59862561 від 22 серпня 2019 року, визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59862561 від 22 серпня 2019 року, яка була винесена приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В. Л.

В обґрунтування скарги вказувала, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2011 року у справі № 2-97/11 задоволено позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 386 к-ф від 18 лютого 2008 року в сумі 29610,03 доларів США шляхом звернення стягнення на заставлене майно, а саме: автомобіль марки «Opel Vektra OZCF69», 2008 року випуску, тип легковий седан, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого Полтавським ВРЕР 16 лютого 2008 року; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судові витрати у розмірі 1 820 грн.

На підставі вказаного рішення суду Київським районним судом м. Полтави 16 січня 2012 року було видано два виконавчі листи.

22 серпня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В. Л. за виконавчим листом щодо звернення стягнення на заставлене майно, а саме на автомобіль, відкрито виконавче провадження № 59862561, про що винесено постанову.

Вважає, що постанова приватного виконавця Скрипника В. Л. є незаконною та безпідставною й підлягає скасуванню, оскільки стягувачем у постанові зазначено ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Полтавської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», що не відповідає змісту судового рішення та виконавчого листа, так як заміна сторони виконавчого провадження правонаступником не відбувалася.

Крім того, у зв`язку з відкриттям апеляційного провадження 30.10.2012 за її апеляційною скаргою на рішення суду від 21.11.2011, виконавчі листи були повернуті до Київського районного суду м. Полтави, а тому приватний виконавець не міг розпочати знову виконавче провадження за цим же виконавчим листом та виносити постанову про відкриття виконавчого провадження.

Рішення набрало законної сили після апеляційного перегляду 09.01.2013 і виконавчий лист повинен був виписаний не пізніше другого дня після набрання законної сили рішенням суду, але згідно постанови про відкриття виконавчого провадження воно було відкрито за виконавчим листом від 16.01.2012.

В той же час, отриманий 05.04.2013 після вступу у законну силу рішення суду першої інстанції, виконавчий лист знаходиться у представника банку і виконавцю не надавався.

Також посилалася на те, що виданий Київським районним судом м. Полтави виконавчий лист № 2-97/11 не підлягає виконанню у зв`язку з пропуском строку пред`явлення його до виконання, оскільки виконавче провадження за вказаним виконавчим листом відкривалося тричі: 23.02.2013 (18.07.2012 провадження зупинялося, а 19.12.2012 виконавчий документ було повернуто); 06.06.2013 (25.12.2013 провадження зупинялося, а 30.12.2014 виконавчий документ було повернуто стягувачу); 18.05.2015 (13.11.2015 провадження зупинялося, а 09.08.2018 виконавчий документ повернуто стягувачу).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21 травня 2013 року відстрочено виконання рішення суду на 12 місяців, яка була скасована ухвалою ВССУ від 02 жовтня 2013 року, тобто відстрочка виконання рішення суду діяла з 21.05.2013 по 02.10.2013.

Таким чином відкриття виконавчого провадження 06.06.2013 і його здійснення до 30.12.2014 є незаконним, державний виконавець повинен був після 02.10.2013 поновити виконавче провадження, а при повторному пред`явленні виконавчих листів до виконання в період з 02.10.2013 по 18.05.2015 минуло більше одного року, тобто строк для пред`явлення виконавчого листа було пропущено і такий строк поновленню не підлягає, що не було враховано приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження.

Зазначала також, що у виконавчому листі відсутні дані щодо заходів примусового виконання рішення, обтяження рухомого майна - належного їй автомобіля не відбулося, а стягнення у подвійному розмірі: і грошей, і предмета застави не допускається. Виконавчий лист від 16.01.2012 про звернення стягнення на заставлене майно - автомобіль не містить передбачених статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» застережень і вимог, а тому приватний виконавець повинен був повернути його, але цього не зробив.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11 січня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення виконавця відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та винести нову ухвалу, якою задовольнити її скаргу в повному обсязі.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 22.08.2019 приватний виконавець Скрипник В. Л. безпідставно та незаконно зазначив стягувачем ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Полтавської обласної дирекції АБ «Украгзбанк», що не відповідає змісту судового рішення та виконавчого листа, так як заміна сторони виконавчого провадження правонаступником не відбувалася. Полтавська філія АБ «Укргазбанк» значиться закритою, а тому вибула з виконавчого провадження, не є стороною виконавчого провадження та не може бути стягувачем, що не було враховано судом.

Вказує, що 30.10.2012 року було відкрито апеляційне провадження за її апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 21.11.2011, виконавчі листи були повернуті 19.12.2012 до Київського районного суду м. Полтави, що згідно статей 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження» на її думку позбавляє стягувача права пред`являти цей самий виконавчий лист до виконання повторно та виключає здійснення за ним виконавчого провадження.

Зазначає, що після апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції від 21.11.2011 та додаткове рішення цього суду від 03.10.2012 набрали законної сили 09.01.2013, 05.04.2013 представником Банку було отримано два виконавчі листи, проте у постанові про відкриття виконавчого провадження від 22.08.2019 вказано, що виконавче провадження відкрито за виконавчим листом від 16.01.2012, за яким виключається здійснення виконавчого провадження.

Крім того вважає, що суд першої інстанції порушив норми статті 13 ЦПК України та вийшов за межі скарги, зазначивши у мотивувальній частині ухвали обставини, які не є предметом розгляду скарги.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 викладено заперечення на протокольну ухвалу суду першої інстанції, яка не підлягає окремому оскарженню, про відмову у задоволенні клопотання про залучення до участі в справі належного представника ПАТ АБ «Укргазбанк» та витребування документів щодо належного представництва Банку ОСОБА_2 .

Апелянт вважає, що ОСОБА_2 не є належним представником, оскільки в порушення частини першої статті 60 ЦПК України не є адвокатом, а у задоволенні клопотання про витребування та приєднання до матеріалів справи документів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 є керівником або членом виконавчого органу, іншою особою, уповноваженою діяти від імені ПАТ АБ «Укргазбанк» відповідно до статуту, положення, трудового договору (контракту) в якості самопредставництва було відмовлено, а тому суд першої інстанції не перевірив повноваження даної особи на участь в судовому процесі, пославшись лише на видану ОСОБА_2 довіреність, чим порушив норми процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В. Л. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як необґрунтовану та безпідставну, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави у справі № 2-97/11 від 21 листопада 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 9 січня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 386 к-ф від 18 лютого 2008 року в сумі 29 610,03 доларів США шляхом звернення стягнення на заставлене майно, а саме: автомобіль марки «Opel Vektra OZCF69», 2008 року випуску, тип легковий седан, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого Полтавським ВРЕР 16 лютого 2008 року; а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судові витрати у розмірі 1 820 грн.

За даним судовим рішенням 16 січня 2012 року Київським районним судом м. Полтави видано виконавчі листи № 2-97, які неодноразово пред`являлися стягувачем до виконання.

Так, на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебували наступні виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-97 від 16.01.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 29 610,03 доларів США заборгованості шляхом звернення стягнення на заставлений автомобіль:

- ВП № 31384960, яке було відкрите постановою державного виконавця від 23.02.2012, постановою від 18.07.2012 зупинено на підставі пункту 4 частини першої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» (розшук автомобіля), постановою від 19.12.2012 виконавчий документ повернуто до суду на підставі частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV;

- ВП № 38274183, відкрите 06.06.2013, зупинено 25.12.2013 на підставі пункту 4 частини першої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» (розшук автомобіля), 30.12.2014 виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV;

- ВП № 47501772, відкрите 18.05.2015, постановою від 13.11.2015 зупинено на підставі пункту 4 частини першої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (розшук автомобіля), постановою від 09.08.2018 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н. В. від 29.07.2019 у ВП № 57202791 виконавчий лист № 2-97/11, виданий 16.01.2021 Київським районним судом м. Полтави, повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

21 серпня 2019 року на адресу приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л. надійшла заява представника стягувача, який діє на підставі довіреності ПАТ АБ «Укргазбанк» № 140, дійсної до 06.03.2022, про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення відповідно до виконавчого листа Київського районного суду м. Полтави № 2-97/11 від 16.01.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 386 к-ф від 18 лютого 2008 року в сумі 29 610,03 доларів США шляхом звернення стягнення на заставлене майно - автомобіль марки «Opel Vektra OZCF69» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

22 серпня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В. Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59862561 за виконавчим листом № 2-97/11, виданим Київським районним судом м. Полтави 16.01.2012, де боржником зазначено ОСОБА_1 , стягувачем - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Полтавської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», код ЕДРПОУ - 23697280.

Вказана постанова в порядку статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» за вих. № 4845 направлена сторонам рекомендованим листом з повідомленням за адресою, яка вказана у виконавчому документі, що підтверджується копією списку згрупованих поштових відправлень з рекомендованим повідомленням від 23.08.2019.

Згідно відповіді з ТСЦ № 5342 боржнику ОСОБА_1 дійсно належить на праві приватної власності вказаний автомобіль, на який відповідно до рішення суду звернуто стягнення.

Оскільки місцезнаходження транспортного засобу виконавцю не відомо, постановою від 30.09.2019 майно боржника оголошено в розшук. Станом на день звернення боржника до суду зі скаргою автомобіль не розшукано.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що на час звернення стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження від 07.08.2019 строк пред`явлення до виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Полтави № 2-97/11 від 16.01.2012 не закінчився, виконавчий документ відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», рішення боржником не виконане, тому приватний виконавець Скрипник В. Л. мав всі законні підстави для відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з наведених в апеляційній скарзі мотивів.

Частиною першою статті 129-1 Конституції України, статтею 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України, пункті 7 частини третьої статті 2 ЦПК України до основних засад (принципів) судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону «Про виконавче провадження»).

Частиною першою статті 19, частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторонам виконавчого провадження, іншим учасникам та особами надано право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У порядку, встановленому розділом VII. Судовий контроль за виконанням судових рішень ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (стаття 447 ЦПК).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Отже, предметом судового захисту за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавців під час виконання судового рішення є порушене право заявника, що підлягає доказуванню і встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26).

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення лише у випадках, встановлених частиною четвертою статті 4 Закону, і наявність таких обставин заявником по справі не доведена.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на час подання представником стягувача заяви про відкриття виконавчого провадження приватному виконавцю ОСОБА_3 21 серпня 2018 року давність пред`явлення виконавчого листа № 2-97/11, виданого Київським районним судом м. Полтави 16.01.2012, не сплинула, оскільки перебіг річного строку, встановленого статтею 22 Закону від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, що діяв на час видачі виконавчого документа, неодноразово переривався пред`явленням виконавчого листа до виконання. Відповідно до частини другої статті 23 Закону № 606-XIV після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, що діє з 05.10.2016, встановлено трирічний строк пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, який згідно пункту 5 розділу XIII. Прикінцеві та перехідні положення даного Закону застосовується і до виконавчих документів, які були видані до набрання чинності цим Законом.

Таким чином стягувач - ПАТ АБ «Укргазбанк» скористався своїм правом пред`явлення виконавчого листа до виконання в межах строку, встановленого Законом.

Повернення виконавчого документа до суду згідно частини першої статті 48 Закону № 606-XIV та завершення у зв`язку з цим виконавчого провадження не перешкоджає повторному пред`явленню до виконання того самого виконавчого листа.

За правилами статей 368, 369 ЦПК України у редакції, що діяла на час видачі виконавчого листа № 2-97/11 від 16.01.2012, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. У разі, якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Встановлено, що рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2011 року, за яким 16.01.2012 судом видано виконавчий лист № 2-97/11, ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 9 січня 2013 року залишено в силі, цей виконавчий лист не визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, тому доводи апеляційної скарги боржника щодо неможливості повторного пред`явлення його до виконання та здійснення виконавчого провадження за таким виконавчим документом є безпідставними та ґрунтуються на власному тлумаченні заявником закону.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 липня 2019 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів, виданих Київським районним судом м. Полтави по справі № 2-97/11, такими, що не підлягають виконанню. Цими судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено відповідність виконавчого листа вимогам Закону, у тому числі щодо дати його видачі та юридичної особи стягувача, яким є ПАТ АБ «Укргазбанк», а також відсутності у виконавчому листі застережень і вимог, передбачених статтями 24, 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», що не впливає на правові підстави виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 ґрунтуються на тих самих обставинах, які додаткової правової оцінки не потребують.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не спростовано доводами апеляційної скарги, що відкриваючи 22 серпня 2019 року виконавче провадження № 59862561 з примусового виконання виконавчого листа № 2-97/11, виданого Київським районним судом м. Полтави 16.01.2012, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В. Л. діяв в межах повноважень, наданих Законом, прав заявника при цьому порушено не було.

Інші доводи апеляційної скарги, у тому числі, щодо участі в судовому засіданні уповноваженого представника ПАТ АБ «Укргазбанк» Шуха С. В. та видачі 05.04.2013 стягувачу іншого виконавчого листа, який до виконання не пред`являвся, на правильність висновків суду першої інстанції та вирішення скарги боржника ОСОБА_1 не впливають.

Оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування апеляційним судом не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 11 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна