АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 квітня 2021 року

м. Чернівці

справа № 727/8438/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Владичана А.І., Кулянди М.І.

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп»

апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп» на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 13 січня 2021 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 29 січня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Мамчин П.І.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Позивачка просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп» (далі ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп») страхове відшкодування в сумі 89 999 гривень 4 копійки.

Посилалася на те, що 24 лютого 2020 року близько 14 години на перехресті вулиць Головної та Садової в місті Чернівці водій транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 308CDI ОСОБА_2 внаслідок порушення Правил дорожнього руху України спричинив дорожньо-транспортну пригоду із її транспортним засобом Renault Grand Scenic, внаслідок чого автомобіль отримав пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 20 березня 2020 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який був водієм транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 308CDI, була застрахована в ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп».

Вважала, що вартість матеріального збитку, завданого їй, як власнику автомобіля, складає 112 110 гривень 31 копійка. ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» сплатило страхове відшкодування в сумі 20 111 гривень 27 копійок, тобто у меншому розмірі, ніж матеріальний збиток, який був завданий позивачці. Також зазначала, що 2000 гривень їй сплатив ОСОБА_3 , власник автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 308CDI.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 29 січня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 89 999 гривень 4 копійки.

Суд виходив з того, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Renault Grand Scenic в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди 24 лютого 2020 року складає 59 518 гривень 27 копійок, а вартість відновлюваного ремонту 112 110 гривень 31 копійка.

Враховуючи, що ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» здійснило страхове відшкодування та виплатило ОСОБА_1 суму 20 111 гривень 27 копійок, франшиза становить суму 2000 гривень, то решта матеріальних збитків, які підлягають відшкодуванню, становлять 89 999 гривень 4 копійки.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 29 січня 2021 року стягнуто з ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 22 720 гривень 99 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» просить рішення суду першої інстанції та додаткове рішення скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначав, що судом першої інстанції не враховано, що ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» не порушувало строки та процедуру з врегулювання процесу страхового відшкодування, не намагалося завадити чи уникнути від прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

На замовлення ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» оцінювачем ОСОБА_4 було повно та об`єктивно проведено оцінку пошкодженого транспортного засобу Renault Grand Scenic.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу.

Просила апеляційну скаргу ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції та додаткове рішення залишити без змін.

Посилається на те, що звіт оцінювача ОСОБА_4 є неналежним та недопустимим доказом, який правильно судом першої інстанції не був взятий до уваги.

Судом першої інстанції правильно взято до уваги висновок експерта Павлишина Я.Д., яким було дотримано вимоги щодо оформлення такого висновку та процедуру проведення експертизи.

Апелянт не скористався своїм правом для подання заперечень на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, а тому погодився із визначеною позивачкою сумою судових витрат.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Renault Grand Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.11).

24 лютого 2020 року близько 14:00 години на перехресті вулиць Головної та Садової в місті Чернівці водій транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , внаслідок порушення Правил дорожнього руху України спричинив дорожньо-транспортну пригоду із транспортним засобом Renault Grand Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

Постановою Шевченківського районного суду міста Чернівці по справі від 20 березня 2020 року ОСОБА_2 було визнано винним у порушенні вимог п.п. 13.1, 2.3Б Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави (а.с.12).

Власником транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 308CDI, реєстраційний номер НОМЕР_3 , є ОСОБА_3 , який 24 лютого 2020 року передав право керування цим транспортним засобом ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який був водієм транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 308CDI, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 , була застрахована в ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» відповідно до договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується страховим полісом №ЕР-18258631 від 16 грудня 2019 року. Відповідно до цього страхового полісу термін дії страхування складає період з 17 грудня 2019 року по 16 грудня 2020 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130 000 гривень, а розмір франшизи складає 2 000 гривень (а.с.46).

24 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з повідомленням від потерпілої особи про факт дорожньо-транспортної пригоди (а.с.47).

Згідно звіту №9U20 від 26 лютого 2020 року експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault Grand Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 вбачається, що вартість матеріального збитку становить 15 918 гривень 91 копійка (а.с.13-22).

Із звіту №9U20 від 26 лютого 2020 року експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault Grand Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що вартість матеріального збитку становить 22 111 гривень 27 копійок (а.с.73-85).

З висновку експерта автотоварознавчої експертизи №30-03-20 від 30 березня 2020 року про вартість відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault Grand Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Renault Grand Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди 24 лютого 2020 року, станом на дату виконання експертизи складає 59 518 гривень 27 копійок. Вартість відновлюваного ремонту складає 112 110 гривень 31 копійка (а.с.23-45).

Згідно повідомлення від 8 вересня 2020 року та платіжного доручення від 8 вересня 2020 року №24011 ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 20 111 гривень 27 копійок (а.с.54,86).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає правильним висновок про наявність підстави для стягнення страхового відшкодування з відповідача на користь позивачки.

Однак, визначаючи розмір страхового відшкодування в розмірі вартості відновлювального ремонту без врахування зносу деталей, суд першої інстанції не врахував наступне.

Згідно правила пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі, якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Визначення поняття «фізичний знос» наведено в пункті 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, відповідно до якої це втрата вартості колісного транспортного засобу (тобто автомобіля), його складників, яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей колісних транспортних засобів, його складників, порівняно з вартістю нового подібного колісного транспортного засобу або його складників.

Сфера обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачає необхідність застосування коефіцієнта фізичного зносу (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Аналіз статті 1194 ЦК України дає підстави для висновку, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, страховик відповідальної особи, яка винна у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (у разі наявності такої різниці) на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Висновком експерта №30-30-20 визначено вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей в розмірі 59 518 гривень 27 копійок.

З огляду на вказане вище, колегія суддів вважає, що ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» зобов`язано сплатити позивачці страхове відшкодування в сумі 59 518 гривень 27 копійок.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 20 111 гривень 27 копійок.

Отже, з урахуванням франшизи в сумі 2000 гривень, виплати страхового відшкодування в сумі 20 111 гривень 27 копійок, з ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» слід стягнути страхове відшкодування на користь ОСОБА_1 в сумі 37 407 гривень (59518,27-20111,27-2000=37407).

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постановах від 3 лютого 2021 року у справі №592/8115/18, від 11 грудня 2019 року у справі №227/2996/16-ц, від 9 жовтня 2019 року у справі №649/384/16-ц.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги звіт №9U20 експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку, наданий ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» та надав перевагу висновку експерта №30-03-20 автотоварознавчої експертизи від 30 березня 2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що в них міститься два звіти №9U20 від 26 лютого 2020 року, які виконані оцінювачем ОСОБА_4 в яких зазначені різні суми матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault Grand Scenic (а.с.13-22, 73-76).

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються, зокрема висновками експертів.

Частинами 1, 3 статті 102 ЦПК України встановлено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно частини 1, 2 статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Висновок автотоварознавчої експертизи №30-03-20 від 30 березня 2020 року виконаний на замовлення ОСОБА_1 відповідає вимогам статей 102, 106 ЦПК України, а тому суд першої інстанції правильно надав перевагу саме даному висновку, а не звіту спеціаліста оцінювача ОСОБА_4 .

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід змінити.

З ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» на користь ОСОБА_1 слід стягнути страхове відшкодування в сумі 37407 гривень.

В решті рішення слід залишити без змін.

Також слід скасувати додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 29 січня 2021 року у зв`язку з необхідністю зміни розподілу судових витрат.

Щодо судових витрат

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення позову на суму 37407 гривень, що становить 41,56 відсотків від ціни такого позову (89 999,04 гривень).

З квитанції від 25 серпня 2020 року №25-322479/1 вбачається, що позивачка за подання до суду позову сплатила судовий збір в сумі 1121 гривню, хоча мала сплатити відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» 899 гривень 99 копійок (а.с.2).

Позивачці підлягає відшкодуванню судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 374 гривні 4 копійки пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З платіжного доручення від 4 лютого 2021 року №28466 вбачається, що відповідач за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 1350 гривень (а.с.167).

Відповідачу підлягає відшкодуванню судовий збір за подання до суду апеляційної скарги в сумі 788 гривень 94 копійки пропорційно розміру позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачці правничу допомогу надавало Адвокатське об`єднання «Кирилюк і партнери», що підтверджується договором про надання юридичної (правової) допомоги №37/20 (а.с.138-139).

ОСОБА_5 в суді першої та апеляційної інстанцій понесла судові витрати на правничу допомогу в сумі 21 121 гривні, що підтверджується звітом №1 до договору №37/20 від 13 січня 2021 року, звітом до договору №37/20 від 11 березня 2021 року, квитанціями №79 від 10 листопада 2020 року, №0.0..1 від 14 січня 2021 року, дублікатом квитанції №0.0..1 від 22 травня 2020 року, №149 від 2 березня 2021 року.

Вказані витрати позивачки підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 8777 гривень 89 копійок.

З квитанції до прибуткового касового ордера №30-03-20 від 20 березня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 за виготовлення висновку експерта №30-03-20 сплатила 3500 гривень.

Вказані витрати позивачки підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1454 гривень 60 копійок.

Згідно частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, з ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 9 817 гривень 95 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Разом з тим суд апеляційної інстанції вважає, що позиваці не підлягають відшкодуванню витрати понесені на оплату послуг оцінювача ОСОБА_6 з виготовлення рецензії на звіт №9U20 від 26 лютого 2020 року.

Згідно пункту 2 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням спеціалістів.

Згідно частини 1 статті 74 ЦПК України спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, пов`язаних із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 судом для надання консультацій з приводу звіту №9U20 від 26 лютого 2020 року не залучався, а тому підстави для відшкодування витрат на його залучення відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 13 січня 2021 року змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 37407 (тридцять сім тисяч чотириста сім) гривень.

В решті рішення залишити без змін.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 29 січня 2021 року скасувати.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп» на користь ОСОБА_1 9 817 (дев`ять тисяч вісімсот сімнадцять) гривень 95 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 1 квітня 2021 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: А.І. Владичан

М.І. Кулянда