Справа № 274/1367/17
Провадження № 2/0274/235/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"26" лютого 2021 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Поступайло Х.О.,

відповідачки ОСОБА_1 , її представника - адвоката Потапової Т.М.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Описова частина

04.04.2017 ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , збільшивши позовну вимоги та залучивши другого відповідача ОСОБА_2 , просила стягнути із відповідачів за завдану матеріальну шкоду по 62 762,00 грн із кожної із відповідачів, та у відшкодування моральної шкоди по 3500,00 грн із кожної із відповідачів.

Короткий виклад позиції позивача, заперечень відповідача

На обґрунтування позову ОСОБА_3 вказала, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 квітня 2003 року вона являється власником 1/3 частки житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Відповідачам належить по 1/ 3 частки цього ж будинку.

Відповідачі не здійснювали витрат на управління, утримання та збереження спільного майна. Частки будинку, які відповідачі отримали в спадщину, внаслідок бездіяльності останніх перетворилися у непридатний для проживання стан. Відповідачка ОСОБА_1 мали борги за електроенергію, внаслідок чого Бердичівським РЕМ було примусово відключено світло до будинку за борги. Після цього відповідачка перестала проживати у вищевказаному будинку, а ОСОБА_2 взагалі до будинку не навідувалася, не утримувала його. Відповідачі за будинком не доглядали, внаслідок чого будинок почав руйнуватися. При цьому, частина будинку, яка належить на праві власності позивачу внаслідок незадовільного та занедбаного стану частин будинку відповідачів також почала піддаватися руйнації, веранда будинку розвалилась, вікна та двері не підлягали ремонту, прогнили балки, провисла стеля та відійшла від стін, дошки на підлозі поточив короїд.

З метою уникнення аварійного стану будинку та недопущення подальшої руйнації будинку позивачка вимушена була здійснити ремонтні роботи та капітальний ремонт всього будинку на що було нею витрачено 125 524 грн.

Крім того, такими діями відповідачів їй спричинено моральну шкоду, завдану відповідачами шляхом руйнування будинку позивача, в результаті чого вона змушена протягом останніх років змінити свій звичний спосіб життя. Маючи малолітню онучку, вони боялися з великим острахом проживати у будинку, щоб будинок повністю не зруйнувався, не могли спокійно спати та хвилювалися. Завдану моральну шкоду позивачка оцінює у 7000 грн.

У позові посилається на вимоги ст. 162 ЖК України та ст.ст. 23, 319, 322, 360, 386, 391, 1167, 1191 ЦК України.

У відзиві на позовну заяву (а.с. 176) ОСОБА_2 проти позову заперечила. Вказала, що вона після смерті батька ОСОБА_1 вона успадкувала 1/3 частку спірного будинку, проте свідоцтва про право на спадщину до цього часу не отримала. Частки у будинку в натурі нікому із спадкоємців не виділялися. З 2003 року ОСОБА_3 фактично була єдиною власницею будинку, вона зареєстрована та проживає у вказаному будинку, експлуатує його одна та своїми діями призвела до руйнації будинку. Вважає, що долучені докази про вартість ремонту викликають сумнів у їх достовірності.

Відповідачка ОСОБА_1 у поданих до суду письмових запереченнях позовні вимоги не визнала, оскільки із позову не зрозуміло які саме збитки позивачці були заподіяні та в чому її ( відповідачки) вина. Позивачка у будинку проживала із 2010 року з мовчазної згоди інших співвласників. Позивачка жодного разу не зверталася до відповідачів щодо узгодження проведення капітального та поточного ремонтів. Всі ці дії вчинила самостійно. З незрозумілих причин витрати на проведення ремонту позивакою кваліфіковані як завдані їй збитки. Докази розміру збитків не долучені. Позивачка понесла витрати на покращення своїх умов проживання та намагається ці витрати покласти на відповідачку.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 28.04.2017 у справі відкрито провадження ( а.с. 43).

Ухвалою суду від 05.09.2017 до участі в справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_2 ( а.с. 60).

Внаслідок повторного автоматизованого розподілу справ, ухвалою суду від 06.03.2020 справу прийнято до свого провадження суддею Хуторною І.Ю.

Протокольною ухвалою суду від 10.08.2020 закрито підготовче провадження у справі ( а.с. 211).

У судовому засіданні позивачка підтримала позов. Пояснила, що батько помер 20 років тому. Десять років у будинку ніхто не проживав, він став розвалюватися. Відповідачі як співвласники будинку не вчиняють ніяких дій щодо будинку, що призвело до його руйнації. З будинку ОСОБА_1 виїхала у 2001 році, у будинку відімкнули світло, валилася веранда. Рішення про проведення ремонту вона прийняла самостійно.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Потапова Т.М. проти задоволення позову заперечили з тих підстав, що мати ОСОБА_1 спільно з дітьми на прохання позивачки залишила будинок батька ще у 2001 році. ОСОБА_1 на той час була неповнолітньою. ОСОБА_3 з того часу робила у будинку, що вважала за потрібне. Те, що будинок був в аварійному стані не відповідає дійсності.

ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві. Доповнила, що після смерті батька вона просила ОСОБА_3 продати будинок та розділити кошти, проте та відмовилася, стала проживати в будинку та робити без їх дозволу ремонтні роботи, а тепер з них хоче стягнути кошти за проведений нею ремонт.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, аналіз доказів

На підставі наявних у справі доказах судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 . Після його сперті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 1/3 частка будинку належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.2003 року. ОСОБА_1 1/3 частку будинку належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2011 ( а.с. 15, 16, 17 ).

Позивачка у позові вказує, що 1/3 частку будинку успадкована ОСОБА_2 , проте свідоцтво про право на спадщину на її ім`я не видано. Даний факт ОСОБА_2 підтвердила.

У будинку АДРЕСА_1 на день смерті проживала неповнолітня ОСОБА_1 спільно з матір`ю ОСОБА_5 . Житло ОСОБА_5 спільно з дітьми залишила у 2001 році, про що підтвердили свідки, та не заперечно позивачкою.

Житловий будинок в натурі між сторонами не поділений, порядок користування будинком також не встановлено.

Присадибна земельна ділянка, площею 0,67 га АДРЕСА_1 не приватизована, земельною ділянкою користується позивачка ( а.с. 22).

У будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 ( а.с. 22).

Відповідно до акта комісії в складі сільського голови ОСОБА_8 , секретаря сільської ради ОСОБА_9 , сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - від 31.03.2017 ОСОБА_3 проживає у будинку АДРЕСА_2 із 2010 року.

З 2010 року будинок знаходиться у занедбаному стані, вікна та двері не підлягають ремонту, у великі кімнаті прогнили балки провис «потолок» та відійшов від стін, дошки на підлозі поточив короїд, паркан відсутній. ОСОБА_3 проводяться ремонтні роботи та капітальний ремонт будинку з метою уникнення аварійного стану ( а.с. 16).

Відповідачка ОСОБА_1 не проживає в будинку із 2001 року, а відповідачка ОСОБА_2 у будинку не проживала взагалі. Позивачка у будинку проживає із 2010 року. Вказані факти доводяться показаннями сторін, свідків, довідкою Мирославської сільської ради від 27.03.2009, актом Мирославської сільської ради від 31.03.2017 ( а.с. 36).

Відповідно до довідки сільського голови Мирославської сільської ради від 16.06.2005 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с. 35).

Позивачка ОСОБА_3 у будинку провела поточний та капітальний ремонт, замінила вікна та двері.

На підтвердження розміру витрат та обсягу проведених ремонтних робіт позивачка надала локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 від 30.11.2016 року, акт приймання виконаних будівельних робіт від 30.12.2016, відповідно до якого вартість ремонту склала 60 258 грн.

Згідно до договору на установку вікон та дверей, укладеного між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_12 від 06.06.2014 вартість замовлення склала 15328 грн ( а.с. 33, 34).

Відповідно до договору підряду, укладеного 10.10.2018 між ФОП ОСОБА_13 та ОСОБА_3 на виконання ремонту приміщення із матеріалів замовника та видаткової накладної від 11.02.2019, ФОП ОСОБА_13 виконав ремонтні роботи ОСОБА_3 на суму 49938 грн ( а.с .137- 146).

Свідок ОСОБА_14 , яка у 2010 році обіймала посаду сільського голови, пояснила, що 2010 чи у 2011 з комісією були у будинку ОСОБА_3 , за її проханням та складали акт, оскільки там обвалилася веранда. У будинок не вони заходи. Виявили, що стовпом був підпертий шмат стіни. ОСОБА_3 в будинку робила ремонт. ОСОБА_3 приходила до сільської ради з тим, що б порозмовляти із ОСОБА_5 про те, щоб вона їм купить хатину, в якій могла б проживати ОСОБА_1 . ОСОБА_5 ( мати ОСОБА_1 ) сказала, що їй нічого не потрібно, лише хотіла, щоб там були діти прописані. У 2015 році ОСОБА_3 зверталася до сільської ради із заявою про те, щоб допомогли їй роз`яснити як їй робити ремонт, оскільки було 3 власники.

Свідок ОСОБА_18 , сусід ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_3 у 2009 чи 2010 році приїхала проживати у цей дім. Будинок був страшенно занедбаний, веранда там була завалена. Там ніхто не проживав. На наступний рік після смерті ОСОБА_20 , який помер у 2000 році його дружина ОСОБА_5 з дітьми виїхала із будинку та там відімкнули світло. У будинку були прогнуті балки та будинок був занедбаний. ОСОБА_3 стала ремонтувати будинок. У будинку було небезпечно жити. У веранді був завалений дах.

Свідок ОСОБА_5 , яка проживала однією сім`єю з ОСОБА_20 ОСОБА_28 , пояснила, що чоловік помер у 2000 році. Вона з дітьми залишила будинок у 2001 року, оскільки з будинку їх вигнала ОСОБА_3 . У неї було три дитини. Коли вона залишила будинок, світло не було відключене. Вона пішла проживати до своїх батьків. Коли залишала будинок, там ніхто не жив. Хто там проживав у подальшому їй не відомо. Ключів від будинку їй не дали. Стан будинку був нормальний. Там лише відходила веранда та була дещо просівша балка. Вважає, що там можна було жити. Була розмова про те, щоб продати будинок. З приводу ремонту розмов не було.

Свідок ОСОБА_23 - сусідка ОСОБА_5 , пояснила, що після смерті ОСОБА_20 , позивачка вигнала ОСОБА_5 з її матір`ю з будинку. У будинку відійшла веранда, стеля не падала.

Свідок ОСОБА_27 , сусідка позивачки, пояснила, що після смерті ОСОБА_20 ОСОБА_5 з дітьми там ще зимувала. Потім вона вибралася у хату матері. Причина чому ОСОБА_5 пішла з будинку їй не відомо. В будинок заходила після смерті ОСОБА_1 та будинок був придатний для проживання. Дещо опустилася стеля та відійшла веранда від стіни. ОСОБА_3 розвалила веранду та вхід зробила із іншої сторони.

Норми права, які застосовані судом

Згідно статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ч. 1, п. п. 3 - 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлюють, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування шкоди.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

За положеннями статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За положеннями статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, або добровільності їх визнання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки суду

Суд відмовляє повністю в задоволенні позову, із таких підстав.

Відповідачі факту проведення ОСОБА_3 ремонту у будинку АДРЕСА_1 не заперечують, проте вказують, що згоди на такий ремонт від них, як співвласників будинку не було отримано та вони не розуміють чому зобов`язані відшкодовувати позивачці повністю вартість проведеного ремонту в будинку, при тому, що будинком володіє лише позивачка.

Суд погоджується із доводами відповідачів та вважає, що позивакою не доведено правових підстав для відшкодування відповідачами вартості проведеного ремонту будинку та відшкодування моральної шкоди.

Позивачка у позові не вказує які неправомірні дії відповідачами були вчинені щодо неї. Неправомірних дій відповідачів, що призвели до заподіяння шкоди позивачці, не встановлено і в судовому засіданні.

Надані сторонами докази доводять, що відповідачка ОСОБА_2 взагалі не проживала у будинку, а відповідачка ОСОБА_1 , яка досягла повнолітня у 2017 році не проживала у будинку разом з її матір`ю, починаючи із 2001 року.

Тобто, фактично, майже відразу після смерті ОСОБА_1 будинком за мовчазної згоди відповідачів володіла лише позивачка та стала там проживати із 2010 року.

Позивачка помилково трактує свої витрати на ремонт будинку, покращення стану будинку (заміна вікон та дверей, встановлення ванної кімнати, теплої підлоги, вирівнювання стін, заміна підлоги) як майнову шкоду, яку їй завдали відповідачі.

Наявні у справі докази свідчать, що будинок хоч і потребував ремонту, оскільки відійшла стіна від веранди та були наявні проблеми зі стелею у кімнаті будинку, проте такі докази не свідчать, що будинок був у аварійному стані та не підлягав експлуатації, а також що до таких наслідків привела неправомірна поведінка відповідачів, а не дії самої позивачки, яка одноособово фактично володіла цим будинком після смерті ОСОБА_1 .

Вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними та, відповідно, також не підлягають задоволенню.

Оскільки судом не встановлено факту порушення відповідачами прав позивачки, у позові належить відмовити за безпідставністю.

Положення статті 162 ЖК України на яку посилається ОСОБА_3 у позові та якою визначено порядок внесення плату за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі) не регулює спірних правовідносин. Позивачкою не пред`явлено вимоги про відшкодування із відповідачів вартості сплачених позивачкою комунальних послуг.

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідачі: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , відомості про РНОКПП відсутні.

Повний текст складно 09.03.2021

Суддя І.Ю. Хуторна