1Справа № 335/9351/20 2/335/637/2021

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Деркач А.А.., за участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором,
У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором.
В обґрунтування позову зазначав, що між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у м. Запоріжжі було укладено договір позики №0924 від 24.09.2019р. та між ними виникли цивільно-правові відносини з надання грошових коштів у позику.
Відповідно до п.1 Договору Позичальник передав, а Позичальник, прийняв позику 1500000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень. Позичальник своїм підписом на цьому Договорі підтверджує факт отримання від Позикодавця в повному обсязі суми позики до підписання цього Договору. Факт отримання грошей за цим Договором також може підтверджуватися розпискою, власноручно написаною Позичальником в момент передачі йому суми позики. На виконання вказаного пункту Договору Позичальником дійсно була власноручно написана розписка від 24.09.2019р., яка має посилання на Договір і визначені ним умови.
Згідно з п.2 зазначену вище суму позики Позичальник зобов`язується повернути до 28.04.2020р. Позичальник праві достроково повернути, а Позикодавець зобов`язаний прийняти позичену суму до настання строку, зазначеному у цьому Договорі до 28.04.2020 року. У відповідності до п.4 Договору повернення позики має бути здійснено за адресою: АДРЕСА_1 , або у інший, письмово погоджений сторонами спосіб.
В порушення умов Договору, Позичальник не повернув позику у встановлений Договором строк ні за адресою Позикодавця, ні на банківський рахунок Позикодавця, і написана Позичальником розписка залишається у Позикодавця.
Ухвалою від 23.11.2020 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 09.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.03.2021 року.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник позивача зазначив, що борг мав бути повернутий ще 28.04.2020 року, однак ОСОБА_3 на усі усні звернення ОСОБА_2 не реагував, грошові кошти не повернув, а тому просив суд стягнути суми позики, проценти, розмір яких визначений договором та інфляційні нарахування, витрати по сплаті судового збору. Також представник позивача пред`явив суду в судовому засіданні для огляду оригінал договору позики №0924 від 24.09.2019р. та оригінал розписки від 24.09.2019 року та вказав, що оригінали знаходяться у позивача, що також підтверджує факт неповернення грошових коштів відповідачем.
Відповідач у судове засідання вдруге не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку.
З урахуванням думки представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі на наявних у справі доказів у відповідності до ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши оригінали договору позики №0924 від 24.09.2019р. та розписки від 24.09.2019 року, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України).
Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Таким чином, розписка у відповідності до приписів ч. 2 ст. 1047, ч. 1 ст. 207, ч. 2 ст. 640, 1046 ЦК України є належною формою договору позики, яка підтверджує укладання сторонами договору позики та його виконання фактом передачі позичальнику суми грошової позики.
При розгляді справи судом встановлено, що 24.09.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у м.Запоріжжі було укладено договір позики №0924 від 24.09.2019р. виникли цивільно-правові відносини з надання грошових коштів у позику.
Відповідно до п.1 Договору Позичальник передав, а Позичальник, прийняв позику 1500000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень. Позичальник своїм підписом на цьому Договорі підтверджує факт отримання від Позикодавця в повному обсязі суми позики до підписання цього Договору. Факт отримання грошей за цим Договором також може підтверджуватися розпискою, власноручно написаною Позичальником в момент передачі йому суми позики.
На виконання вказаного пункту Договору Позичальником ОСОБА_3 була власноручно написана розписка від 24.09.2019р., яка має посилання на Договір і визначені ним умови. Оригінал розписки та договору перебувають у позивача ОСОБА_2 і оглянуто в судовому засіданні.
Згідно з п.2 зазначену вище суму позики Позичальник зобов`язується повернути до 28.04.2020р. Позичальник вправі достроково повернути, а Позикодавець зобов`язаний прийняти позичену суму до настання строку, зазначеному у цьому Договорі.
За правилами ч.3 Договору після повернення позики у повному обсязі Позикодавець повинен повернути Позичальнику розписку про отримання від нього суми позики.
У відповідності до п.4 Договору повернення позики має бути здійснено за адресою: АДРЕСА_1 , або у інший, письмово погоджений сторонами спосіб.
Згідно п.6 Договору позика вважається повернутою в момент фактичного передання Позикодавцеві грошей готівкою або зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок Позикодавця в повному обсязі.
В порушення умов Договору, Позичальник не повернув позику у встановлений Договором строк ні за адресою Позикодавця, ні на банківський рахунок Позикодавця, і написана Позичальником розписка залишається у Позикодавця, що не спростовано відповідачем.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За. ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Враховуючи умови договору, оцінюючи подані докази в сукупності суд вважає, що позивачем надано докази, що підтверджують укладення договору позики та неналежне виконання відповідачем ОСОБА_3 умов договору позики. Тому позовні вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 1500000,00 грн. підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності до пунктів 7 і 8 Договору за несвоєчасне повернення позики Позичальник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 30 процентів річних від простроченої суми і пеню із розрахунку 0,05% від своєчасно не повернутої позики за кожен день прострочення.
Таким чином, в даному випадку є наявними підстави для застосування до Відповідача відповідальності за прострочення зобов`язання з повернення грошової позики у вигляді сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, тридцяти процентів річних від простроченої суми і пені.
Згідно розрахунку відсотків за користування грошовими коштами, наведеним позивачем (дата початку нарахування: 28.04.2020. Дата закінчення нарахування: 02.11.2020. Відсоткова ставка: 30% річних. Розраховується за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів] і сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 28.04.2020 року по 02.11.2020 року складає 233013,70 грн. Розрахунок інфляційних нарахувань (Індекс інфляції за весь період = 1.0019629 (травень 2020р. - 100.3%, червень 2020р. - 100.2%, липень 2020р. - 99.4%, серпень 2020р. - 99.8%, вересень 2020р. - 100.5%, жовтень 2020р. - не встановлено).1 500 000,00 х 1.0019629 - 1 500.000,00 = 2 944,35 грн. Отже, сума інфляційних нарахувань з 28.04.2020р. по 02.11.2020р. складають 2944.35грн.
Отже, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його правильним, а також враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку, та не надано даних щодо погашення заборгованості.
З огляду на наведене, з урахуванням меж заявлених вимог, з відповідача підлягає стягнення сума позики 1500000,00грн.,30%річних 233013,70грн.,інфляційні нарахування 2944,35грн., а всього 1735958,05грн., а тому вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 2,4,5,81,89,141,259, 263-265,268,273,280-289 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором, задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики в розмірі 1500000,00 грн, 30 % річних в розмірі 233013,70 грн., інфляційні нарахування в розмірі 2944,35 грн., а всього стягнути 1735958,05 грн. (один мільйон сімсот тридцять п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім гривень 05 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повні відомості про сторін згідно п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:
- позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1
- відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .
Вступна та резолютивна частина рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 30 березня 2021 року.
Повне рішення складено 07.04.2021 року.
Суддя: Ю.В. Апаллонова