РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Фетісова Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підтсаві договору купівлі - продажу житлового будинку від 06 червня 1996 року.

Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 26.10.1994 року, колишній спірного будинку було надано дозвіл на будівництво гаражу. Також законність будівництва гаражу підтверджується випискою з рішення №136 від 11.11.1994 року виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів про надання дозволу на будівництва гаражу.

Проте, ігноруючи будь-які її доводи та документи, та стверджуючи що гараж стоїть на ділянці відповідача, останній встановив свій новий паркан, який впритул прилягає до стіни гаражу, захвативши при цьому частину її ділянки, а також вбив у стіну її гаражу металеву трубу.

Крім того, відповідач електропилкою пошкодив покрівлю гаражу, а також попередив її, щоб вона до першого жовтня прибрала з ніби то його ділянки свій гараж та газову трубу. При цьому він виражався нецензурно лайкою та погрожував її. З приводу даного факту вона звернулась до працівників поліції, які роз`яснили, що дані обставини містять ознаки цивільно -правових відносин та рекомендували звернутися до суду.

У зв`язку з тим, що вона є інвалідом, усі сварки сусідом за земельні ділянки значним чином погіршують її здоровя (підвищується артеріальний тиск, починаються болі у серці).

Після цієї сварки її було госпіталізовано до кардіологічного відділення кз «ХМКЛ ім. О.С. Лучанського»., де вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 12.10.2015 року по 21.10.2015 року. Під час лікування нею було витрачено на придбання ліків, лікарських

засобів та обстеження кошти на суму - 2141,47грн.

Для того, щоб у пошкоджену покрівлю гаража не затікала вода та не мокли стіни, нею було придбано будівельний матеріал та найнято майстра, який полагодив покрівлю. Вартість ремонтних робіт склала 690,00 грн., з яких : 390 грн. вартість будівельних матеріалів та 300,00 грн. робота майстра.

Проте, коли вона повернулась з лікарні, відповідач знову самовільно та неправомірно зрізав частину вже відремонтованої покрівлі гаражу.

Станом на сьогоднішній день, ОСОБА_3 продовжує конфліктувати з нею, відповідає у її бік лайкою та кидає на її ділянку будівельне сміття. Від цих постійних сварок та погроз з боку сусіда їй завдаються фізичні та моральні страждання, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України з у рахуванням уточнених в ході розгляду справи позовних вимог просила суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4 892,42 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн. та понесені нею судові витрати на загальну суму 10 659,48 грн.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні за необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушенні, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 та розташований на суміжній ділянці з позивачем.

Відповідно до рішення №136 від 11.11.1994 року, прийнятого виконавчим комітетом Дніпровської районної ради народних депутатів колишньому власнику житлового будинку АДРЕСА_1 надано дозвіл на будівництво гаражу 6,0х4,0, який в подальшому було збудовано позивачем.

З акту від 05.09.2015 року, складаного в присутності робітників Дніпровського РВ ХМУ, а також свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та акту від 12.12.2016 року, складеного головою квартального комітету Органу самоорганізації населення №9 Дніпровського району м.Херсона, вбачається, що ОСОБА_7 пошкодив покрівлю гаражу, а саме: болгаркою зрізав шифер, зірвав відливи води, порізані оцинковані листі після ремонту, вбив 10 мм трубу в кут гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.39,40).

Актом від 29.04.2017 року, складеного головою квартального комітету Органу самоорганізації населення №9 Дніпровського району м.Херсона в присутності ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , встановлено, що ОСОБА_7 зноу зламав кришу по всій довжині гаражу, розколов відмостку гаражу та пустив стічні води в двір ОСОБА_1 .. На підтвердження вказаних обставин надано фотознімки.

З акту від 29.04.2017 року, складеного головою квартального комітету Органу самоорганізації населення №9 Дніпровського району м.Херсона в присутності ОСОБА_1 , будівельника ОСОБА_9 та працівників поліції, вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зруйновано вимощення гаражу та житлового будинку АДРЕСА_1 . Зазначений факт підтверджується також фотознімками.

Відповідно до акту від 18.02.2015 року складеного Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, державним інспектором Петріку Л.М. в пристуності ОСОБА_1 , на підставі заяви ОСОБА_12 від 17.02.2015 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами перевірки встановлено, що двоповерховий будинок літ. «Д» збудовано в 2009 році на підставі дозволу міської інспекції №51/05 від 29.03.2005 року. Будинок в експлуатацію не введено. Згідно технічного паспорту БТІ від 25.01.2013 року гараж літ. «Г`побудований в 2000 році. Розмір гаражу 3,70х6,60. Самовільного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 не виявлено.

З приводу неправомірних дій відповідач позивач неодноразово зверталась до правоохоронних органів, що підтверджується наданим до суду повідомленнями.

Допитані в судовому засідання свідки підтвердили факти викладені в позовній заяві.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З висновку судової будівельно технічної експертизи №26-17-1708 від 25.09.2017 року вбачається, що на підставі проведеного натурного візуального огляду станом на дату проведенного обстеження експертом встановлено слідуючи пошкодження майна внаслідок механічного впливу:

1. відливи з оцинкованих листів, розташовані на даху будівлі гаражу, мають механічні пошкодження ломаного характеру по всій довжині повздовжньої стіни будівлі;

2. сліди зрізу азбестоцементних хвилястих листів (шифер) покрівлі даху наявні не чіткі, але наявні нерівності країв по горизонталі та вертикалі за стандартами заводського виготовлення, що може бути наслідками нерівного зрізу по кінцівках листі;

3. демонтовані (зірвані) відливи води, знаходяться на зберіганні у власника майна слідів іх «зривання» або місць кріплення не встановлено. Процес зривання (демонтажу) існуючих організованих відливів води з даху будівлі гаражу, засвідчені в Акті б/н від 05.09 2015 p. (лист цив, спр. 39) та в Акті №20 від 12.12.2016р. (лист цив. спр 40);

4. слідів залишків вимощення (цементу), яке було виконано повздовж зовнішньої стіни у термін 24-29.04.2017р., і пошкоджено внаслідок механічного впливу станом на дату огляду, крім залишків окремих битих цеглин та каміння, не встановлено, так як пройшов значний термін. Але, в матеріалах цивільної справи в Акті б/н від 21.04.2017р. (лист шив. спр. 41) та на фото (листи цив, спр. 68-70) засвідчена інформація щодо існування бетонного вимощення, яке було передбачено повздовж зовнішньої стіни.

Технічні причини пошкоджень об`єкта нерухомого майна - гаражу, виникли через попадання атмосферних опадів на зовнішні та внутрішні поверхні стіни, в подальшим замоканням та накопичення конструкції вологою, а також замокання кінцівок дерев`яних балок (кобилок), які виступають за межі стіни ці причини технічного пошкодження спричинені в наслідок утворених механічних пошкоджень, описаних у відповіді на перше питання що стосується технічних причин руйнування об`єкта нерухомого майна (гаражу) то вони не встановлені, але без відновлення і проведення будівельно-відновлювальних заходів, зазначені пошкодження можуть привести до наявності руйнівних пошкоджень, а у подальшому привести до руйнування будівлі в цілому.

Для забезпечення неупередженого, об`єктивного та повного висновку будівельно-технічної експертизи, експертом виконано розрахунок вартості ремонтно-будівельних робіт по відновленню встановлених пошкоджень без урахування вимощення та окремо ремонтно-будівельні роботи по відновленню (улаштуванню) вимощення. Вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) проведення яких необхідно зробити для відновлення попереднього стану конструкцій та елементів будівлі гаражу склала 1480,96 (одна тисяча чотириста вісімдесят) грн. 96 коп. з ПДВ Вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) по відновленню вимощення повздовж лінії забудови зовнішньої повздовжньої стіни будівлі гаражу склала 580,0 грн.

З наданих до суду квитанцій (а.с.17-18) вбачається, що позивачем було витрачено у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні (придбання ліків, лікарських засобів та обстеження ) в період з 12.10.2015 року по 21.10.2015 року кошти у розмірі 2 141,47 грн.

З метою полагодження покрівлі гаражу у вересні-жовтні 2015 року нею було придбано листи оцинковки на суму 390 грн. (а.с.13) та спалчено майстру за ремонт покрівлі гаражу 300 грн. (а.с.14).

Відповідно до частини першої статті 1166- 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завдані шкоди позивачу.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини у пошкодженні належно позивачці майна, як і не спростовано розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої пошкодженням гаражу та придбанням ліків, оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження розміру спричиненої шкоди та доказів вини відповідача в її заподіянні.

Ввідповідач відповідно до вимог ст.81 ЦПК України це не спростував і не довів відсутність своєї вини, що є його процесуальним обов`язком згідно з презумпцією завдавача шкоди.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (ст.ст. 23, 1167 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позовні вимоги в частині заподіяння моральної шкоди та її розміру позивач обґрунтовувала тим, що пошкодження гаражу, а також постійні лайки з відповідачем завдало їй душевних страждань, змусило додатково докладати додаткових зусиль для відновлення нормальних життєвих зв`язків та усунення пошкоджень належного їй гаражу, який потім знову був зламаний відповідачем. Крім того, позивач є інвалідом, страждає на серцево-судинні захворювання та факт наявності злочинних дій з боку відповідача щодо належного останній майна призвело до погіршення стану здоров`я, що виразилось у збільшенні тиску, головних болях, що підтверджується випискою з медичної карти.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який розмір може мати суто умовний вираз. При цьому, суд враховує моральні страждання позивача, з урахуванням вимог розумності і справедливості, вважає необхідним визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 грн.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно з ч. 1 ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокатом було надано ордеру від 25.04.2017 року та витяг із договору про наданнян правової допомоги від 27.02.2017 року, а також попередній розрахунок сумии судових витрт, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги а також акт наданих послуг (ч. 3ст. 137 ЦПК України).

Проте, в порушенням вимог зазначеної норми Закону стороною позивача не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та не заявлено в судових дебатах про надання акту виконаних робіт та їх розрахунок, після винесення рішення у справі відповідно до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України, що не дає суду підстав для вирішення питання про розподіл даних витрат позивача між сторонами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 та ч. 8ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) . Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи, що матеріали справи не містять жодного доказу понесення позивачем витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Згідно квитанції від 06.10.2016 року ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (а.с.1), у зв`язку зі збільшенням позовних вимог позивачем доплачено судовий збір у розмірі 200 грн., відповідно до квитанції від 14.05.2018 року (а.с.180). Крім того, позивачем було сплачено за проведення експертизи відповідно до квитанцій від 30.08.2017 року та 02.11.2017 року на загальну суму 2 081,48 грн. (а.с.184, 185).

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 1 578,00,грн. та витрати за проведення експертизи у розмірі 2 081,48 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 22-23, 319,322, 368,1166-1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 6-13, 76-79, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4 892,42 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 659,48 грн., з яких: витрати на оплату судового збору у розмірі 1 578,00 грн.та витрати за проведення експертизи у розмірі 2 081, 48 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до для початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя В.В.Прохоренко