Справа № 464/1785/20 Провадження № 2/450/452/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

з участю: позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про (предмет позову): зобов`язати відповідача ОСОБА_2 передати позивачу сталеві двері фірми «Страж» Стандарт модель «Стиль Вулкано», які знаходяться в займаній відповідачем квартирі АДРЕСА_1

підстава позову (позиція позивача): 6 грудня 2014 року позивач купив вхідні двері фабрики дверей «Страж» Стандарт ТЯ 055 в ТВК «Південний» в м. Львів, вул. Щирецька, 36. Цього дня двері позивач залишив на зберігання у ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 ., де він на той час проживав. 30 січня 2020 року ОСОБА_4 примусово виселено з вищевказаної квартири. Під час отримання речей 26.03.2020 року з вищевказаної квартири за присутності державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Лаби Я.М. відповідач спільно з чоловіком ОСОБА_5 відмовилися повернути двері позивача. Заборонивши доступ позивачу до його майна відповідач незаконно заволоділа ним. Оскільки добровільно повернути належне позивачу майно відповідач відмовляється, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

позиція відповідача: згідно відзиву на позовну заяву у задоволенні позовних вимог просить відмовити у зв`язку з їх необгрунтованістю та недоведеністю, а також з тих мотивів, що позивачем не доведено належності позивачу майна, яке слід витребувати у відповідача, а також тієї обставини, чи взагалі є на даний час спірне майно у володінні відповідача.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

06.05.2020 року ухвала про відкриття провадження у справі; 02.06.2020 року клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про відкладення підготовчого судового засідання; 12.06.2020 року відзив відповідача на позовну заяву; 21.10.2020 року відповідь на відзив; 09.11.2020 року заява позивача про виклик свідків; 15.12.2020 року клопотання позивача про відкладення розгляду справи; 09.02.2021 року клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

6 грудня 2014 року позивач купив вхідні двері фабрики дверей «Страж» Стандарт ТЯ 055 в ТВК «Південний» в м. Львів, вул. Щирецька, 36, що підтверджується товарним чеком від 06 грудня 2014 року. Цього дня двері позивач залишив на зберігання у ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 ., де він на той час проживав.

30 січня 2020 року ОСОБА_4 примусово виселено з вищевказаної квартири. Під час отримання речей 26.03.2020 року з вищевказаної квартири за присутності державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Лаби Я.М. відповідач спільно з чоловіком ОСОБА_5 відмовилися повернути двері позивача.

ОСОБА_4 відповідно не може повернути позивачу двері оскільки у нього відсутній доступ до квартири де вони знаходяться, що підтверджується листом від 26.03.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч. 1 ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу, зокрема в письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Враховуючи той факт, що вартість дверей, які передавалися на зберігання, відповідно до товарного чеку, становить 5880,00 грн., що більше ніж двадцять разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, очевидно, що договір зберігання між позивачем та ОСОБА_4 мав бути укладений у письмовій формі, проте до матеріалів справи не долучений.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95 розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Таким чином, товарний чек - це різновид розрахункового документу. Товарний чек - повновартий розрахунковий документ, що підтверджує факт купівлі товару.

Згідно положення про форму й зміст розрахункових документів, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 року № 13, товарний чек повинен містити:

- напис «Товарний чек»;

- назву й адресу підприємства (назву й адресу фізичної особи - підприємця - ФОП);

- індивідуальний податковий номер платника ПДВ, перед яким друкують великі ї «ПН» (для платників ПДВ). Інакше - ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ або ідентифікаційний номер ДРФО, перед яким друкують великі букви «ІД»;

- кількість, вартість і найменування придбаного товару;

- літерне позначення ставки ПДВ - праворуч від вартості товару;

- форму оплати (готівкова, безготівкова) і суму оплати;

- фразу «СУМА» або «УСЬОГО», після якої зазначають загальну вартість придбаних товарів;

- порядковий номер чека, дату (день, місяць, рік) тощо розрахункової операції.

Окрім цього, суд не бере до уваги представлений позивачем документ - товарний чек від 06 грудня 2014 року, оскільки він (товарний чек) не відповідає вимогам, які ставляться до розрахункових документів, а відтак не може служити підтвердженням придбання дверей. Товарний чек не містить порядкового номера, найменування й адресу підприємства, вказівки на форму оплати.

Свідок ОСОБА_4 , який є тестем позивача в судовому засіданні пояснив, що позивач привіз вхідні двері до нього та двері були встановлені після смерті дружини у 2014 році, користувався дверима з 2014 року.

Відповідно до постанови про опис і арешт майна від 30.01.2020 року, складеної державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Лабою Я.М. у присутності ОСОБА_6 вхідні двері квартири описані не були. Відповідно до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Саме вхідні двері і виконують функцію ізольованості і вони не можуть бути описані та вилучені.

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, що є речово-правовим позовом. Обраний спосіб судового захисту не пов`язаний із конкретними зобов`язаннями, а спрямований на відновлення належних особі речових прав, або ж усунення перешкод чи сумнівів у використанні цих прав.

Наявність між сторонами зобов`язальних правовідносин виключає можливість пред`явлення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки передання майна в користування особі, яка зобов`язалась повернути це майно після закінчення строку, на який воно передане, але не виконує цього обов`язку, базується на умовах укладеного між сторонами договору та регулюється відповідно розд. III кн. 5 ЦК України. Майно, передане власником іншій особі у володіння або користування за договором між ними, не може вважатися таким, що вибуло з володіння власника не з його волі.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 7 лютого 2014 року № 5 п. 21 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами ст. 387, 388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної Постанови передбачено, що суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Отже, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

Тобто майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування, якщо позивач надасть докази, а саме підтвердження права власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею.

Позивачем не надано доказів на доведення факту набуття майна у приватну власність, належність майна саме йому, а також вибуття такого майна з його володіння поза його волі.

Таким чином, жодний доказ, наданий позивачем, не підтверджує наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги позивача щодо підтвердження права власності на витребуване майно, щодо факту вибуття майна з його володіння поза його волі, щодо наявності майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що будь-яких переконливих доказів на підтвердження своїх вимог позивачем не надано, на підставі об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі матеріалів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши подані сторонами докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про витребування спірного рухомого майна з чужого незаконного володіння задоволенню не підлягають через їх необґрунтованість та недоведеність.

Питання судових витрат підлягає вирішенню у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

про (предмет позову): зобов`язати відповідача ОСОБА_2 передати позивачу сталеві двері фірми «Страж» Стандарт модель «Стиль Вулкано», які знаходяться в займаній відповідачем квартирі АДРЕСА_1 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.03.2021 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 ; ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 .

СуддяЄ. О. Данилів