Справа № 368/129/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2021 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Закаблук О.В.

при секретарі- Балацька В.В.

За участі:

Скаржник - ОСОБА_1

- розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Кагарлицького районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального Управління Міністретсва юстиції (м. Київ) Качанюк Ольги Володимирівни, яка подана в порядку ст. 447 ЦПК України, суд, -

В С Т А Н О В И В :

18.02.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Кагарлицького районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального Управління Міністретсва юстиції (м. Київ) Качанюк Ольги Володимирівни, яка подана в порядку ст. 447 ЦПК України, в якій скаржник просить суд винести судове рішення, на підставі якого:

1. Поновити строк подання скарги на дії державного виконавця.

2. Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качанюк Ольги Володимирівни від 20.02.2020 року, винесену у виконавчому провадженні №22822190, в частині накладення арешту на картковий рахунок НОМЕР_1 , який використовується для зарахування пенсійних виплат та відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

3. Зобов`язати головного державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м, Київ) Качанюк Ольгу Володимирівну зняти арешт з карткового рахунку НОМЕР_2 , який використовується для зарахування пенсійних виплат та відкритий в АТ КБ «ГІРИВАТБАНК», не пізніше наступного робочого дня з дня набрання рішенням суду законної сили.

Свої вимоги, викладені в прохальній частині скарги, скаржник ОСОБА_1 в мотивувальній частині скарги обгрунтовує наступними обставинами та нормами права:

На виконанні у Кагарлицькому районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист № 2-201/06 від 13.06.2006 року про стягнення з нього, - ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики та судових витрат на загальну суму 382090 гривень.

У грудні 2020 року йому стало відомо, що його картковий рахунок в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на який він отримує пенсію, заблокований.

На його заяву від 11.01.2021 року про арешт його пенсії, йому було усно повідомлено, що на його рахунок у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на який надходить його пенсія, накладено арешт згідно постанови про арешт коштів боржника від 20.02.2020 року, винесеної головним державним виконавцем Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Мініс терства юстиції (м. Київ) Качанюк О.В.

Оскільки на зазначеному картковому рахунку знаходяться кошти, які надходять з Пенсійного фонду, тобто пенсія, яка є його єдиним джерелом доходів, він вирішив спочатку звернутися до начальника Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням усунути цю несправедливість і захистити його право на отримання пенсії без звертання до суду шляхом зняття арешту з цього карткового рахунку.

Він надав до Кагарлицького відділу ДВС банківську довідку та виписку по рахунку, які підтверджують, що на даній картці знаходяться лише пенсійні виплати. Однак, він отримав відмову № 1657 від 27.01.2021 року, яку він вважає незаконною, як і дії державного виконавця, який арештував його пенсію.

З цього приводу вважає за необхідне зазначиш наступне:

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в нших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого Законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується ст.ст. 7, 22. 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Хонякіна проти Грузії» № 17767/08 від 19 червня 2012 року, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статгею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Норми ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертаються у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покритгя в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно наданих ним довідки та банківської виписки по арештованому рахунку, видно, що всі кошти на картковому рахунку є пенсією. Отже, звернення даного виду стягнення на ці кошти регламентується ст.ст. 68-70 ЗУ «Про виконавче провадження» і не може бути більшим, ніж 20%. На даний час державним виконавцем такий розмір коштів вже знятий, але арешт залишився, що позбавляє його законного конституційного права на пенсійне забезпечення.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з коштів боржника може бути знятий за рішенням суду.

Отже, поновлення його порушеного права на отримання пенсії можливе виключно шляхом зняття арешту з банківського рахунку в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на якому знаходяться пенсійні кошти, з яких вже відраховано згідно Закону 20%,( довідку про це надасть в суд).

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 449 ЦВК України скаргу на дії (бездіяльність) державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня. коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Письмову відмову та копію постанови про арешт коштів боржника він отримав 27.01.2021 року. Але у скаргу на дії державного виконавця подає лише тепер через те, що 31.01.2021 року він захворів та з 01.02. по 13.02.2021 року лікувався і тому не зміг вчасно подати скаргу. Вважає свою причину поважною (Копію довідки додає).

Судовий збір за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС не сплачується. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові №589/6044/2013 від 14.02.2018 року.

Враховуючи та керуючись ст.ст. 16, 19. 68-70, 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 321 ЦК України, ст. 447-449 ЦПК України, - скаржник просить задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині його скарги.

18.02.2021 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В.

09.03.2021 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 447, 448 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 15 год. 00 хв. 19.03.2021 року.

19.03.2021 року слухання справи відкладено на 16 год. 00 хв. 05.04.2021 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

В судовому засіданні, яке відбулося 05.04.2021 року, скаржник ОСОБА_1 вимоги, викладені в прохальній частині скарги, - підтримав в повному обсязі, обгрунтовував свої вимоги обставинами, та нормами права, які викладені в мотивувальній частині його скарги, та які наведені вище в мотивувальній частині даної ухвали.

В судове засідання, яке відбулося 05.04.2021 року, особа, дій якої оскаржуються, - старший державний виконавець Кагарлицького районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального Управління Міністретсва юстиції (м. Київ) Качанюк Ольга Володимирівна не з`явилася, проте, на адресу суду надійшла письмова заява старшого державного виконавця, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, щодо вирішення скарги, - покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши скаржника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення вимог, викладених в скарзі, - шляхом винесення судового рішення у виді ухвали, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

- на виконанні у Кагарлицькому районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист № 2-201/06 від 13.06.2006 року про стягнення з скаржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики та судових витрат на загальну суму 382090 гривень.

У грудні 2020 року скаржнику ОСОБА_1 стало відомо, що його картковий рахунок в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на який він отримує пенсію, заблокований.

На заяву скаржника ОСОБА_1 від 11.01.2021 року про арешт його пенсії, йому було усно повідомлено, що на його рахунок у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на який надходить його пенсія, накладено арешт згідно постанови про арешт коштів боржника від 20.02.2020 року, винесеної головним державним виконавцем Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качанюк О.В.

Оскільки на зазначеному картковому рахунку знаходяться кошти, які надходять з Пенсійного фонду, тобто пенсія, яка є єдиним джерелом доходів скаржника ОСОБА_1 , він вирішив звернувся до начальника Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням зняти арешт з його пенсійного рахунку, таким чином, - захистити його право на отримання пенсії без звертання до суду шляхом зняття арешту з цього карткового рахунку.

Скаржником ОСОБА_1 надано до Кагарлицького відділу ДВС банківську довідку та виписку по рахунку, які підтверджують, що на даній картці знаходяться лише пенсійні виплати. Однак, скаржник ОСОБА_1 отримав відмову № 1657 від 27.01.2021 року, яку скаржник вважає незаконною, як і дії державного виконавця, який арештував його пенсію.

Так, згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Норми ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в нших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого Законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується ст.ст. 7, 22. 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно волі інших осіб.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема, - із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно, існування оспорюваного арешту за вищевказаних обставин справи порушує положення ст.ст. 41, 46 Конституції України, положень ст.ст. 316, 317, 319, 321, 328 ЦК України, а тому суд вважає, що скаржник правомірно звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в поряд встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушен невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб єктів права власності.

Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України Позивач, як власник майна, має права безперешкодно користуватись та розпоряджатися своєю власністю, таке право гарантується державою.

Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи.

Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертаються у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покритгя в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно наданих ним довідки та банківської виписки по арештованому рахунку, видно, що всі кошти на картковому рахунку є пенсією скаржника ОСОБА_1 , отже, - звернення даного виду стягнення на ці кошти регламентується ст.ст. 68-70 ЗУ «Про виконавче провадження» і не може бути більшим, ніж 20%.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з коштів боржника може бути знятий за рішенням суду.

Отже, поновлення порушеного права скаржника ОСОБА_1 на отримання пенсії можливе виключно шляхом зняття арешту з банківського рахунку в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на якому знаходяться пенсійні кошти.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Хонякіна проти Грузії» № 17767/08 від 19 червня 2012 року, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статгею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, діїчи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 41, 46 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 386, 391 ЦК України, ч. 5 ст. 59, ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», правовою позицією Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Хонякіна проти Грузії» № 17767/08 від 19 червня 2012 року, ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 1 ст. 258, 259, 260, 261, 263, 268, 450, ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Кагарлицького районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального Управління Міністретсва юстиції (м. Київ) Качанюк Ольги Володимирівни, яка подана в порядку ст. 447 ЦПК України, - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качанюк Ольги Володимирівни від 20.02.2020 року, винесену у виконавчому провадженні № 22822190, в частині накладення арешту на картковий рахунок НОМЕР_1 , який використовується для зарахування пенсійних виплат та відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Зобов`язати головного державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м, Київ) Качанюк Ольгу Володимирівну зняти арешт з карткового рахунку НОМЕР_2 , який використовується для зарахування пенсійних виплат та відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», не пізніше наступного робочого дня з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ухвала на підставі п. 27 ч. 1 ст. 353 ЦПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частинісдового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ч. 2ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скаргаподана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ч. 1 ст. 35 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редкцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно, ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: О.В. Закаблук