справа № 489/6172/20 провадження №2-о/489/24/21
РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Мальченко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи ОСОБА_4 , Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області, про встановлення юридичного факту

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом до 24.08.1991 та 13.11.1991.

Як на підставу заявлених вимог вказав, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 24.04.191 № НОМЕР_1 . Батьки заявника ОСОБА_5 та мати ОСОБА_6 за національністю є українцями. Мати заявника померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батько на той час був позбавлений батьківських прав та рішенням виконкому Ленінської районної ради народних депутатів від 20.10.1995 № 180 опікуном заявника було призначено його сестру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_7 ». З народження і по теперішній час заявник постійно проживає в м.Миколаєві, що підтверджується дипломом про закінчення в 2009 році Миколаївського професійного машинобудівного ліцею, а атестатом про повну загальну середню освіту від 28.05.2010 № 37869148 закінчення у 2010 році Миколаївської міської вечірньої школи ІІІ ступеня. Крім того, згідно рішення виконкому Ленінської районної ради народних депутатів від 20.10.1995 № 180 та довідки ЖКП ММР «Південь» від 10.08.2007 № 1665, окрім старшої сестри опікуна ОСОБА_4 заявник має ще трьох рідних братів та сестру: ОСОБА_8 , 1977 року народження, ОСОБА_9 ,1979 року народження, ОСОБА_10 , 1982 року народження та ОСОБА_1 , 1985 року народження. Згідно довідки ЖКП ММР «Південь» від 10.08.2007 № 1665 заявник та його рідні були зареєстровані та проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 . Починаючи з 2007 року заявник знятий з реєстрації за вказаною адресою та вимогу власника майна та винаймає інше житло в м.Миколаєві. Наприкінці 2018 заявник звернувся до Центрального районного відділу в місті Миколаєві Управління міграційної служби у Миколаївській області із заявою про отримання паспорту громадянина України, але 12.12.2018 отримав довідку № 2/1-6639 про те, що його особу перевірено та встановлено, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.

Посилаючись на наведені обставини та те, що з народження і по теперішній час постійно проживає в м.Миколаєві заявник просить задовольнити його заяву.

У судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити, встановивши факт постійного поживання заявника в неповнолітньому віці на території Україні до 24.08.1991 та 13.11.1991.

Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області просила вирішити заяву на розсуд суду в залежності від доведеності факту заявником.

Заслухавши присутніх учасників судового процесу та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи та пояснень заявника встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 24.04.191 серії НОМЕР_2 . Батьками заявника записані батьком - ОСОБА_5 та матір`ю - ОСОБА_6 . Батьки за національністю українці.

Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 мати заявника померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Миколаєві.

Відповідно до архівного витягу Миколаївської міської ради рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 20.10.1995 № 180 опікуном заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також інших його неповнолітніх сестер і братів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було призначено його сестру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4 ).

Атестатом про повну загальну середню освіту від 28.05.2010 № 37869148 підтверджується, що у 2010 році заявник закінчив Миколаївську міську вечірню школу ІІІ ступеня.

Дипломом Миколаївського професійного машинобудівного ліцею заявник підтвердив навчання у вказаному навчальному закладі з 01.09.2007 по 30.06.2009.

З довідки ЖКП ММР «Південь» від 10.08.2007 № 1665 вбачвається, що станом на дату її видачі за адресою по АДРЕСА_1 були зареєстровані, окрім братів та сестер, в т.ч. опікун заявника, також заявник (дата реєстрації не вказана) і його батько ОСОБА_5 , 1950 року народження, який зареєстрований за цією адресою з 19.12.1976.

Заявник пояснив, що в 2007 році він був знятий з реєстрації за вказаною адресою та вимогу власника майна і на теперішній час винаймає інше житло в м.Миколаєві. Пояснив, що з дати народження і по теперішній час постійно проживає в м.Миколаєві.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , светра заявника, яка була його опікуном, а також свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_8 , які є рідними сестрою та братом заявника, пояснили, що разом із заявником вони та інші члени їх родини проживали в АДРЕСА_1 . За цією адресою заявник проживав з дати народження і до зняття з реєстрації. За цією адресою також проживали їхня мати, яка померла в 1995 році, та батько, якого було позбавлено батьківських прав. Де знаходиться батько на теперішний час їм не відомо.

Матеріалами справи підтверджується, що наприкінці 2018 заявник звертався до Центрального районного відділу в місті Миколаєві Управління міграційної служби у Миколаївській області із заявою про отримання паспорту громадянина України, але отримав довідку від 12.12.2018 № 2/1-6639 про те, що його особу перевірено та встановлено, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.

Як пояснили заявник та його представник встановлення наведеного у заяві юридичного факту необхідно для отримання паспорту громадянина України, що не можливо без підтвердження належності до громадянства України.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 234 ЦПК України 2004 року та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Відповідно до пункту 25 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 17 ЦК УРСР, який був чинний на дату встановлення юридичного факту, місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В ході судового розгляду встановлено, що станом на 24.08.1991 та 13.11.1991 заявник ОСОБА_1 , який на той час був малолітнім постійно проживав на території України, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своїм батьком та іншими членами родини.

Враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні у справі докази суд приходить до висновку про доведеність заявником факту постійного його проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, у зв`язку із чим заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 5, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, на території України в неповнолітньому віці станом на 24.08.1991 та ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Судові витрати з розглядом справи покласти на заявника.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 05.04.2021

Суддя І.В.Коваленко