Провадження № 2/344/619/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 19 552,37 грн. компенсації за прострочення грошового виконання за період з 10.09.2016 року по 31.07.2019 року, в тому числі: 16 408,87 грн. інфляційних зитків, 3 143,50 грн. - 3% річних,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 19 552,37 грн. компенсації за прострочення грошового виконання за період з 10.09.2016 року по 31.07.2019 року, в тому числі: 16 408,87 грн. інфляційних зитків, 3 143,50 грн. - 3% річних, мотивуючи тим, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.02.2015р. задоволено її позов до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та поділ спільного майна подружжя. Даним судовим рішенням постановлено стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля марки AUDI А6 2.6, 1997 року випуску, шасі шасі (рама, кузов) № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , в розмірі 40685 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 495,60 грн. Виданий на підставі судового рішення виконавчий лист пред`явлений нею на примусове виконання до ВДВС Івано-Франківського МУЮ. Однак з часу постановлення рішення відповідач не виконував судове рішення, внаслідок чого вона зазнала збитків у вигляді інфляційних втрат. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.04.2017р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.05.2017р., її позовні вимоги задоволено частково: вирішено стягнути з ОСОБА_2 на її користь інфляційні втрати у розмірі 23 469,85 грн., три проценти річних у розмірі 1746,57 грн. (усього на загальну суму 25216,42 грн.), а також судові витрати в розмірі 551,20 грн. Незважаючи на це, відповідач не виконує в повному судові рішення, тому вважає за необхідне заявити до стягнення з відповідача інфляційні втрати та три проценти річних за період з 10.09.2016 року по 31.07.2019 року.

15.11.2019 року відповідач подав до суду відзив на позов, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову, оскільки зазначене судове рішення, на невиконання якого послалася позивачка, ухвалене не за зобов`язальними правовідносинами сторін, а тому ст.625 ЦК України не може застосовуватися (а.с.29).

20.08.2020 року представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, в яких просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.09.2016 року по 01.07.2020 року в загальному розмірі 21 538,34 грн., яка складається з інфляційних збитків в розмірі 17 395,20 грн. та трьох процентів річних в розмірі 4 143,44 грн. (а.с.42).

30.12.2020 року представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, в яких просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.09.2016 року по 30.11.2020 року в загальному розмірі 22 243,61 грн., яка складається з інфляційних збитків в розмірі 17 645,41 грн. та трьох процентів річних в розмірі 4 598,20 грн. (а.с.49-52).

22.03.2021 року представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, в яких просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.09.2016 року по 01.03.2021 року в загальному розмірі 24 433,48 грн., яка складається з інфляційних збитків в розмірі 19 567,29 грн. та трьох процентів річних в розмірі 4 866,19 грн. (а.с.59).

В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив судове засідання провести без сторони позивача (а.с.61).

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо позовних вимог заперечив, просив відмовити (а.с.62).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особамає право в порядку, встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини ,що підтверджують заявлені вимоги чи запереченн яабо мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та поділ спільного майна подружжя, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля марки AUDI A6 2.6, 1997 року випуску, шасі (рама,кузов) № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 40685,00 грн. та судовий збір у розмірі 495,60 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06.04.2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати у сумі 23 469,85грн., три проценти річних у сумі 1 746,57грн., усього на загальну суму 25 216,42 грн. та судовий збір у розмірі 551,20 (а.с.26-28).

Позивач 20 квітня 2016 року змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (а.с. 4).

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

В силу положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Предметом даного позову є вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, спір виник через тривале невиконання рішення в цивільній справі про стягнення з відповідача грошових коштів.

Положення статті 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а такожугод, які не передбаченізаконом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникатиз рішення суду.

З врахуванням вищезазначеного, вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 інфляційних збитків та 3% річних за тривале невиконання рішення суду є обґрунтованими.

Як вбачається з заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні збитки та 3% річних за період з 10.09.2016 року по 01.03.2020 року.

Однак, як вбачається з матеріалів справи виконавче провадження №49094130 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації за 1/2 вартості автомобіля в розмірі 40 685 грн. та судові витрати в розмірі 417,60 грн. закінчено 31.07.2020 року, у зв`язку з повним погашенням боргу, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження (а.с.64).

Тому, враховуючи те, що боржник повністю виконав рішення суду 02 лютого 2015 року, інфляційні втрати та 3 % річних слід нараховувати за період 10.09.2016 року по 30.07.2020 року.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 06.04.2017 року визначено розмір компенсації в розмірі 1/2 вартості автомобіля, на який нараховані інфляційні втрати та три проценти річних, в розмірі 36 262,70 грн.

За період з 10.09.2016 по 30.07.2020 прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання в сумі 36 262,70 грн, яке виникло на підставі рішення суду, склало 1420 днів.

Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції).

Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати в розмірі 13 797.95 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 4 232,88 грн., що разом складає 18 030,83 грн., виходячи з наступних розрахунків:

- 3% річних від простроченої суми боргу:

- 36 263,70 грн. Х 3% Х 1420 днів (з 10.09.2016 по 30.07.2020)/365/100 = 4 232,88 грн.

- інфляційні втрати:

Вересень 2016-липень 2020: 13 797,95 грн. (36 262,70 х 138.05 % (загальний індекс інфляції за вказаний період) =50 060,65; 50 060,65-36 262,70=13 797,95).

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 549, 610, 611, 625 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 19 552,37 грн. компенсації за прострочення грошового виконання за період з 10.09.2016 року по 31.07.2019 року, в тому числі: 16 408,87 грн. інфляційних зитків, 3 143,50 грн. - 3% річних задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 18 030 (вісімнадцять тисяч тридцять) грн. 83 коп. санкцій за прострочення зобовязання за період з 10.09.2016 року по 30.07.2020 року включно, з яких 13 797,95 грн. - інфляційні збитки, 4 232,88 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 768,40 коп. судового збору.

В решті вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 05.04.2021 року.

Суддя Пастернак І.А.