Справа № 308/7471/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 березня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Джуги С.Д.,

з участю секретаря Волощук В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 листопада 2020 року (у складі судді Шумило Н.Б.) за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення стосовно стягнення судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у листопаді 2020 р. (а.с.138-139).

Просила стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги адвокату, в розмірі 4600 грн.

На обґрунтування заяви вказала, що вона звернулася до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 996 від 20.01.2020 р., учинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. Відповідно, позивач звернулася до адвоката з метою отримання правової допомоги і вважає, що є всі підстави для стягнення такої із відповідача.

Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11 листопада 2020 р. стягнуто з ТОВ «ФК Управління активами» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4600 грн.

ТОВ «ФК Управління активами» просить скасувати це рішення. Доводить про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-позивачем разом із першою заявою по суті спору та під час розгляду справи не подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла, і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи;

-розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із ціною позову, складністю справи та виконаних адвокатом робіт;

-склад та розмір витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Суд першої інстанції виходив із того, що витрати в сумі 4600 гр. пов`язані з розглядом справи, а розмір таких витрат є обґрунтованим і пропорційним предмету спору.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Про судове засідання, яке відбулося 25.03.2021 р., сторони були належним чином повідомленні, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, у судове засідання не з`явилися, від апелянта заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьоїстатті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги позивачем до суду першої інстанції були подані такі документи:договір про надання правової допомоги від 29 липня 2020 р. (а.с.24), ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с.25), перелік послуг та визначення оплати за надані послуги (а.с.140), акт виконаних робіт (а.с.141), звіт про виконання умов договору від 29.07.2020 р. (а.с.142), квитанції до прибуткового касового ордера (а.с.143,144) прибуткові касові ордери (а.с.145, 146, 147).

Довід апеляційної скарги про те, що позивачем разом із першою заявою по суті спору та під час розгляду справи не подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла, і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, не може слугувати підставою для відмови в ухваленні додаткового рішення, оскільки в силу вимог ч.2 ст.134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодування відповідних судових витрати, за винятком суми сплаченого судового збору. Тобто це право суду, а не обов`язок.

Крім того, ч.3 ст.134 ЦПК України передбачено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Довід апеляційної скарги про те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із ціною позову, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, є суб`єктивної позицією відповідача.

Довід апеляційної скарги про те, щосклад та розмір витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі, а позивач такі не довів, не заслуговує на увагу, оскільки позивачем належним та допустимим доказами доведено витрати на правову допомогу.

Зокрема, у позовній заяві позивачем було наведено орієнтовний розрахунок суми судових витрат (а.с.4). 26 жовтня 2020 р. позивачем було заявлено про стягнення судових витрат (а.с.127). Заява про ухвалення додаткового рішення була подана 02 листопада 2020 р., тобто з додержанням вимог процесуального закону. До заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат було додано: - перелік послуг та визначення оплати за надані послуги (а.с.140); - акт про наданні послуги в якому детально розписано вартість і час, який затрачався на той чи інший вид послуги (а.с.141); - звіт про виконання умов договору в якому розписано вид послуги, коли така була надана та її вартість (а.с.142); - квитанції до прибуткових касових ордерів (а.с.143,144,); - прибуткові касові ордери (а.с.145,146,147).

Відтак, колегія суддів констатує про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 4600 грн., їх співмірність складності справи та виконаним адвокатом обсягу роботам, часу, виплаченого гонорару.

Доводи апеляційної скарги не спростовують указаних висновків.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив таке з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» залишити без задоволення.

2.Додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 листопада 2020 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 05 квітня 2021 р.

Судді: