КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
=======================================================================
Справа №757/668/20 Головуючий у І інстанції Волкова С.Я.
Провадження №22-ц/824/4631/2021 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 липня 2018 року близько 11:34 год. в м. Києві за адресою пр. Перемоги, 42 на території житлового комплексу «Crystal Park» відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу BMW 5201 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , належного ОСОБА_1 . Дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок того, що охорона комплексу ввімкнула спрацювання системи безпеки болларду в момент руху транспортного засобу, не переконавшись у безпечності такого ввімкнення, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_2 , яка в`їжджала на територію житлового комплексу. Працівник охорони, що ввімкнув систему безпеки болларду, відноситься до обслуговуючого компанії житлового комплексу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент», система безпеки болларду перебуває у володінні відповідача.

На підставі викладеного в позові, позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача 66 970,54 грн. шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що висновки суду є необґрунтованими та не відповідають дійсним обставинам справи. Так, відеозапис фіксує виключно механізм ДТП, а саме те, що боллард почав підійматися вже після початку руху транспортного засобу, однак із наданого суду відеозапису неможливо встановити, яким чином, в автоматичному чи у ручному режимі, здійснювалось керування боллардом.

Таким чином, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування вини свого працівника.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент», в якому зазначено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а також ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

При цьому обґрунтування відзиву зводиться до викладу обставин, що були зазначені у відзиві на позовну заяву.

На підставі викладеного у відзиві, ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року було призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням такого.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження заявлених позовних вимог про відшкодування шкоди, заподіяної з вини ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент», ОСОБА_1 надано суду в якості письмових доказів копії: звіту № 1342 суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 від 07 грудня 2018 року, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW 5201 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 66 970,54 грн., диск з відеозаписом пошкодження майна, досудову претензію за вих.№01/21-02/3 від 21 лютого 2019 року на суму 66 970,54 грн., свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, адвокатського запиту за вих.№07/2348-з від 25 липня 2018 року на адресу Управління патрульної поліції у місті Києві, листа Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №К-9693/41/11/5/02-2018 від 25 вересня 2018 року «Про надання інформації», згідно якого представнику ОСОБА_1 роз`яснено порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, зокрема, роз`яснено, що до протоколу про адміністративне правопорушення додається схема місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 1 розділу VIII наказу Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі»), що отримання необхідної інформації і її відображення в схемі дорожньо-транспортної пригоди можливе лише безпосередньо на місці пригоди, після її скоєння, роз`яснено, що, оскільки матеріали пригоди не оформлялись на місці, в управлінні відсутні правові підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно працівника обслуговуючої компанії ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент», крім того він не являється учасником дорожнього руху.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» 66 970,54 грн. шкоди, не знайшли свого підтвердження належними доказами. Твердження позивача про те, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок дій працівника охорони житлового комплексу, який ввімкнув систему безпеки в момент руху транспортного засобу автомобіля BMW 5201 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , спростовані у судовому засіданні відтвореним відеозаписом події, із якого слідує, що підйом боллардів здійснювався у автоматичному режимі.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, введені в дію з 01 січня 2002 року та Закон України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 1.10 розділу 1 зазначених Правил, дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинути або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно пункту 2.10 розділу 2 цих Правил у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Пунктом 5 розділу 1 та пунктом 1 розділу 8 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України № 1392 від 07 листопада 2015 року, передбачено, що у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чи іншого майна, на місці дорожньої пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Пунктом 3 розділу 3 вказаної Інструкції передбачено, що саме суди розглядають справи про адміністративне правопорушення (щодо порушень правил дорожнього руху, що спричинило ДТП з пошкодженням транспортних засобів чи іншого майна).

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач стверджує, що шкода належному йому автомобілю була завдана джерелом підвищеної небезпеки під час дорожньо-транспортної пригоди працівником відповідача.

Однак колегія суддів не може погодитися з таким твердженням, оскільки позивачем не доведено факт вчинення працівником відповідача дорожньо-транспортної пригоди, оскільки на місце події ні позивачем, ні водієм автомобіля не викликалася поліція та не складався протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім того, відповідач на момент настання події, про яку зазначає позивач, не був ні володільцем, ні власником джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність позовних та відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками, що настали.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 80, 81, 367, 369, 374, 375 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: