Справа № 369/7470/20
Провадження № 2/369/205/21
31.03.2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Дубас Т.В.,
при секретарі Мазурик Д.С.,
розглянувши у судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту з спадкового майна, -
Вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про реєстрацію обтяження - арешту земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 2440368, зареєстрованого 29.09.2005 року реєстратором Першої Київської обласної державної нотаріальної контори на підставі ухвали суду від 28 вересня 2005 року.
Приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Винник Світлана Миколаївна довідкою від 15.06.2020 року № 67/01-16 надала інформацію, що за матеріалами спадкової справи № 16-2018 позивач є єдиним спадкоємцем та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.09.2005 р. наявний запис про арешт нерухомого майна - земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , власником якої була ОСОБА_4 та яка входить до спадкової маси, реєстраційний номер обтяження 2440368. У зв`язку з цим, на підставі п.п.4.17 п. 4 гл. 10 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку затримується до зняття арешту.
Таким чином, згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт земельної ділянки внесено на підставі ухвали Києво- Святошинського районного суду Київської області б/н від 29.09.2005 року. Разом з тим, підставою для обтяження вищезазначеного нерухомого майна є ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської від 28.09.2005 року про забезпечення позову по справі №2-181/06, прийнята в інтересах позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Гореницької сільської ради, третя особа ОСОБА_4 про визнання рішень Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області незаконними та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Гореницької сільської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконними рішень.
29 березня 2006 року Києво- Святошинський районний суд Київської області ухвалив постанову, якою первісний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнив повністю, а в задоволенні зустрічного відмовив.
Постановою від 07 липня 2006 року Апеляційний суд Київської області скасував постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.03.2006 р., в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовив, а зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнив. За обставинами справи, яка переглядалась в касаційному порядку, Вищий Адміністративний суд України дійшов до висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому ухвалою від 13 лютого 2008 року скасував рішення судів попередніх інстанцій та закрив провадження у справі, роз`яснивши позивачам право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Ця ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення, тобто з 13.02.2008 року та є остаточним рішенням у справі № 2- 181/06, при розгляді якої, для забезпечення первісного позову був накладений арешт на земельну ділянку, власником якої була ОСОБА_4 .
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся в Києво-Святошинський районний суд Київської області із заявою про скасування заходів забезпечення позову, проте ухвалою від 12.05.2020 року відмовлено в її задоволенні у зв`язку з тим, що позивач не являється стороною у справі № 2-181/06, тому не має повноважень для звернення з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.
Так, як ОСОБА_4 померла та єдиним спадкоємцем є позивач, є законом передбачені підстави для скасування арешту майна для оформлення згідно діючого законодавства спадкового майна.
Представник позивача надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
У судове засідання відповідачі не з`явилися. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав.
Ухвалою суду від 23.06.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Відзив на заявлені вимоги до суду не надходив.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , про що складено актовий запис про смерть за № 52.
Єдиним спадкоємцем згідно заповіту, посвідченого секретарем Виконаного комітету Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та зареєстрованого в реєстрі за № 95, є він позивач ОСОБА_1 . Спадщину позивач прийняв, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 16-2018 (номер в спадковому реєстрі 63229781), однак не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки на неї накладено арешт.
29 березня 2006 року Києво- Святошинський районний суд Київської області виніс постанову, якою первісний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнив повністю, а в задоволенні зустрічного відмовив.
Постановою від 07 липня 2006 року Апеляційний суд Київської області скасував постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.03.2006 р., відповідно до якої в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовив, а зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнив.
За обставинами справи, яка переглядалась в касаційному порядку, Вищий Адміністративний суд України дійшов до висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому ухвалою від 13 лютого 2008 року скасував рішення судів попередніх інстанцій та закрив провадження у справі, роз`яснивши позивачам право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення, тобто з 13.02.2008 року та є остаточним рішенням у справі № 2- 181/06, при розгляді якої, для забезпечення первісного позову був накладений арешт на земельну ділянку, власником якої була ОСОБА_4 .
З огляду на викладене, арешт на земельну ділянку був накладений згідно ухвали про забезпечення позову від 28.09.2005 року при розгляді судової справи № 2-181/06, однак в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є невідповідність внесеного запису щодо дати підстави обтяження, зокрема дати прийняття ухвали - 29.09.2005 року.
Враховуючи вищенаведене, арешт, який накладено на земельну ділянку, коли набрало законної сили рішення суду касаційної інстанції по справі № 2-181/06, при розгляді якої, для забезпечення первісного позову він і був накладений, яким скасовані рішення попередніх судових інстанцій та закрито провадження у справі, а відтак - він порушує право позивача, як власника, та обмежує законні права і обов`язки його, як спадкоємця, і унеможливлює отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом та здійснити державну реєстрацію спадкового нерухомого майна, а тому таке обмеження слід зняти.
Як вбачається з довідки від 15 червня 2020 року за №67/01-16 від приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Винник Світлани Миколаївни, позивач є єдиним спадкоємцем та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.09.2005 року, наявний запис про арешт нерухомого майна - земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , власником якої була ОСОБА_4 та яка входить до спадкової маси, реєстраційний номер обтяження 2440368. У зв`язку з цим, на підставі п.п.4.17 п. 4 гл. 10 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку затримується до зняття арешту.
Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з положеннями статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу) (ч.2 ст.1222 ЦК України).
Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (стаття 1235 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (стаття 1268 ЦК України).
Як визначено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.
Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивач з врахуванням накладеного арешту на нерухоме майно не має можливості реалізувати права спадкоємця та отримати свідоцтво про право на спадщину, відповідачами не доведено необхідності на даний час перебування земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1 , земельної ділянки б/н під арештом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту з спадкового майна - задовольнити.
Вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про реєстрацію обтяження - арешту земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 2440368, зареєстрованого 29.09.2005 року реєстратором Першої Київської обласної державної нотаріальної контори на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2005 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: Т.В. Дубас