ПОСТАНОВА

іменем України

31 березня 2021 року м. Кропивницький

справа № 389/2518/20

провадження № 22-ц/4809/610/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

стягувач ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 січня 2021 року у складі судді Ткаченка Б.Б.,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 15 вересня 2020 року.

В обґрунтування заяви посилався на те, що він з ОСОБА_1 з 2017 року і по даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , проживають разом однією сім`єю, він бере активну участь у щоденному утриманні та вихованні дитини, його розвитку та медичному забезпеченні. При цьому, ОСОБА_1 при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини не надала суду жодних доказів того, що вони проживають окремо та того, що дитина проживає лише з нею, тобто вона не підтвердила своє право вимоги на стягнення аліментів. Крім того вказує, що має на утриманні ще одного сина ОСОБА_4 від першого шлюбу, на якого він сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), а відтак після видачі даного оскаржуваного судового наказу з нього будуть стягуватися аліменти на двох дітей вже у розмірі 1/2 частини, а не 1/3, що порушує його права та норми п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України. Також зазначає, що в оскаржуваному ним судовому наказі допущено описку, а саме невірно вказано прізвище сина, замість правильного ОСОБА_5 , зазначено ОСОБА_6 . За викладених обставин, просив скасувати судовий наказ та закрити провадження у справі.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 січня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено. Судовий наказ №389/2518/20 (провадження №2-н/389/263/20), виданий 01 жовтня 2020 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, до повноліття сина ОСОБА_8 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочавши стягнення з 15 вересня 2020 року, а також про стягнення судового збору на користь держави у розмірі 210 грн 20 коп, залишено в силі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, а по справі постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. ОСОБА_1 причини неявки суду не повідомила. ОСОБА_2 направив заяву про розгляд справи без його участі (а.с.105).

Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 15 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Знам`янського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття (а.с.1-2).

01 жовтня 2020 року Знам`янським міськрайонним судом видано судовий наказ ЄУН №389/2518/20 (№2-н/389/263/20) про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті (1/4) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, до повноліття сина ОСОБА_8 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , розпочавши стягнення з 15 вересня 2020 року. Боржнику роз`яснено, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (а.с.15).

26 жовтня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами даного судового наказу (а.с.22).

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні ст.423 ЦПК України, не підтверджують та не спростовують факти, покладені в основу судового наказу, не звільняють його від обов`язку як батька утримувати дитину, розмір аліментів, присуджений до стягнення, визначений та відповідає вимогам чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до ч.8 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Вищий спеціалізований суд України у постанові Пленуму від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснив, що передбачений ЦПК України перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених у п.п.1, 2 ч.2 ст.423 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.4 вказаної вище постанови, суд, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, правильно виходив із того, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України та не могли суттєво вплинути на вирішення справи .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів не надала суду доказів того, що вона проживає окремо від нього та того, що дитина проживає разом з нею, а відтак не мала права на звернення до суду з такою заявою не можуть бути взяті судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки заявником не зазначено та не надано жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на відсутність права вимоги у матері дитини на подання заяви про видачу судового наказу та спростовували б її доводи.

Колегія суддів вважає, що зазначені ОСОБА_2 обставини не спростовують факти, покладені в основу судового наказу. Тобто, доводи заяви боржника про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами свідчать про його незгоду з судовим наказом, що не є підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами.

При цьому ОСОБА_2 не позбавлений права звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 січня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

В.В. Черненко