Справа № 444/2873/20
Провадження № 2/444/192/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16 березня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.,

секретар судового засідання Сагаль Д.А.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 . Даний будинок належить йому на праві власності. В даному будинку крім нього зареєстровані син ОСОБА_3 та дочка зі своєю сім`єю. ОСОБА_4 хоч і зареєстрований в даному будинку, однак не проживає в даному будинку біля 5 років, оскільки проживає в АДРЕСА_2 у власному будинку.

Позивач в судове засідання подав заяву в якій просить позов розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі ст. 280 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений довідкою-телефонограмою. Причини неявки суду не відомі, відзив на позов не подавав.

На підставі ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з"явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, ухвалив розглядати справу на підставі наявних у справі доказів без участі відповідачів, які, були належним чином повідомленні про час розгляду справи, до суду не прибули, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України,уразі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 . Дане свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Артасівської сільської ради Жовківського району Львівської області №14 від 19.02.1997 року.

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Жовківським РВ УМВСУ у Львівській областя вбачається, що ОСОБА_1 , проживає та зареєстрований в с.Могиляни, Жовківського району, Львівської області.

Відповідно до копії будинкової книги, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом з ним зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Актом обстеження житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 від 01.10.2020 р. встановлено, що вданому житловому будинку відповідач не проживає протягом певного часу, а проживає разом із сім`єю в АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 2ст. 405 ЦК Україничлен сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно дост. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб

Відповідно до п.3 Листа ВССУ від 28.01.2013 року "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, колишніми членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Враховуючи той факт, щовідповідач відсутній тривалий час у будинку за адресою : АДРЕСА_1 , що судом беззаперечно встановлено, доказів поважності причин такої відсутності сторонами не надано, а судом не здобуто, з врахуванням наведеного, з метою недопущення подальшого порушення права позивача на вільне користування та розпорядження належним йому майном, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 таким, що втратив право на користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Жовківським районним судом Львівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мікула В. Є.