Номер провадження: 22-ц/813/4910/21
Номер справи місцевого суду: 513/570/20
Головуючий у першій інстанції Рязанова К. Ю.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 03 вересня 2020 року про залишення заяви без розгляду по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приморський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання шлюбу неукладеним

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року, ОСОБА_1 звернулась до Саратського районного суду Одеської області із заявою про встановлення факту, що шлюб між громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянином республіки Ірак ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 07 жовтня 2017 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом № 1832, - є неукладеним.

Заява обґрунтована тим, що під час оформлення свідоцтва про народження дитини заявниця дізналася про перебування у зареєстрованому шлюбі з громадянином іноземної держави. Заявниця стверджує, що із зазначеною особою не знайома, із заявою про реєстрацію шлюбу до органів державної реєстрації актів цивільного стану ніколи не зверталася, в день реєстрації шлюбу у приміщенні органу ДРАЦС не перебувала, підписи у заяві вчинені іншою особою.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 03 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приморський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання шлюбу неукладеним - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 03 вересня 2020 року, а справу за заявою ОСОБА_1 про визнання шлюбу неукладеним - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 25.03.2021 року, сторони не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку вбачається спір про право заявника, щодо вільної згоди жінки на шлюб, про право на повагу до сімейного життя, який повинен вирішуватися у порядку позовного провадження.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно із п. п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З системного аналізу вище наведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Апеляційний скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що справу потрібно розглядати в порядку позовного провадження, оскільки спір про право відсутній.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не з`ясував і не перевірив належним чином доводи заявниці, не витребував від заінтересованої особи необхідних для розгляду заяви ОСОБА_1 документів, не звернув увагу на те, що наявність зареєстрованого шлюбу безумовно впливає на права і обов`язки заявника, а тому має для неї юридичне значення оскільки неповнолітня дитина заявниці, ІНФОРМАЦІЯ_3 досі позбавлена можливості реєстрації, відвідування лікарні, отримання пільг та компенсацій від держави, допомоги на утримання дитини. Врешті-решт, заявниця позбавлена права на розлучення, оскільки місцезнаходження та контакти її названого чоловіка встановити не надається можливим. За таких обставин, на думку апелянта у суду першої інстанції не було підстав для залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, оскільки висновки суду першої інстанції не містять беззаперечних доводів та взагалі не підтверджені належними доказами щодо правової позиції суду.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що в поданій заяві заявник просить визнати шлюб неукладеним, посилаючись на те, що актовий запис про реєстрацію шлюбу із громадянином Республіки Ірак ОСОБА_2 створює для неї права та обов`язки, які вона не бажає та не бажала приймати, таким чином в результаті реєстрації шлюбу без згоди ОСОБА_1 було порушено її право на шлюб, а таким чином з вказаного вбачається наявність спору про право щодо вільної згоди жінки на шлюб та про право на повагу до сімейного життя, з урахуванням інтересів інших осіб, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа має розглядатися за правилами позовного провадження, оскільки в ній вбачається спір про право.

Крім того, доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що справу потрібно розглядати в порядку позовного провадження, оскільки спір про право відсутній, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки із заяви чітко простежується спір про право.

Апеляційний суд звертає увагу та роз`яснює, що залишення справи без розгляду за заявою ОСОБА_1 про визнання шлюбу неукладеним між громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянином республіки Ірак ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не позбавляє заявника можливості звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а оскаржувана ухвала відповідає нормам права, тому підстави для її скасування відсутні.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 03 вересня 2020 року про залишення заяви без розгляду по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приморський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання шлюбу неукладеним - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.03.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк