Дата документу 30.03.2021
Справа № 937/2686/21
Провадження №2/937/2143/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» березня 2021 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Колодіна Л.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину майна у спільній частковій власності подружжя та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовом до відповідача про визнання права власності на Ѕ частину майна у спільній частковій власності подружжя та визнання права власності на спадкове майно.

Позов обґрунтований тим, що з 28 липня 1990 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, за актовим записом № 1010 від 28.07.1990, виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя Запорізької області. У період шлюбу та на сумісні кошти, 19.07.2005 ними було придбано нерухоме майно - 3/100 частини комплексу, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який було зареєстровано за чоловіком ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.07.2005 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 7813302 від 19.07.2005. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, 3/100 частки комплексу складаються з: приміщення 20,21,28,27,19,18,17,16,15,22 в будівлі А-1, загальною площею 4,5 кв.м., 5,3 кв.м., 1,5.кв.м., 2,5кв.м, 6,0 кв.м., 10,7 кв.м., 14,4 кв.м, 23.,8кв.м, 16.5 кв.м., 5,7 кв.м. відповідно. Між ОСОБА_1 та її чоловіком, на час придбання зазначеного майна ніяких інших домовленостей не було, а також не було і шлюбного договору. Тому виходячи з вимог вищезазначеного законодавства, ОСОБА_1 вважає, що зазначений нею об`єкт є їх з чоловіком спільною сумісною власністю та їх долі у цьому майні є рівними, тобто кожному з них належить по 1/2 частини цього комплексу. ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на 3/50 частини комплексу по АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві спільної сумісної власті разом зі ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.07.2005 та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 7813302 від 19.07.2005.

Вартість вказаного об`єкту на теперішній час складає 510046 грн., що підтверджується довідкою КП ММБТІ від 14.09.2017. Таким чином, вартість належної ОСОБА_1 1/2 частини у спільному сумісному майні подружжя складає 255023,00 грн. (51004:2=255023), також вартість спадкового майна, тобто вартість 1/2 частини зазначеного майна, належного померлому чоловіку складає 255023,00 грн. (51004:2=255023). Тому доля кожного спадкоємця у спадковому майні у грошовому вираженні складає 85007,67 грн. (255023: 3= 85007,67). Законними спадкоємцями першої черги за законом на відкриту спадщину, тобто 3/50 частини комплексу АДРЕСА_2 є: ОСОБА_1 , дружина померлого, позивач по даній справі, ОСОБА_1 , рідний син померлого, позивач по справі, ОСОБА_2 , та рідний син померлого, відповідач по справі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших спадкоємців за законом та заповітом немає. Після смерті, ОСОБА_4 , всі зазначені спадкоємці, у встановлений законом шестимісячний строк прийняли вищевказану спадщину в рівних частках, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області, Мозгіної О.П.. Право на одержання позивачем по справі, ОСОБА_1 , спадщини після смерті її чоловіка підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, за актовим записом 1010 від 28.07.1990. Право на одержання спадщини їх спільним сином, позивачем по справі, ОСОБА_2 після смерті його батька, ОСОБА_4 , підтверджується копією свідоцтва про його народження, за актовим записом № 792 від 08.05.1991. Однак, вони з сином не мають можливості оформити спадщину, оскільки постановою приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу, Запорізької області, Мозгіною О.П. від 11.12.2020, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності, виданому Мелітопольським міськвиконкомом Запорізької області від 19.07.2005 вказано, що комплекс складається з будівлі А-1, загальною площею 320,7 кв.м., а основною площею - 209,1 кв.м., а у відповіді КП «ММБТІ», отриманою нотаріусом після проведеної інвентаризації загальна площа комплексу, стала складатися з будівлі А-1,площею - 318,8 кв.м., а основною площею, 193,3 кв.м., що свідчить про те, що ідеальна частина цього майна на теперішній час не відповідає реальній, а також на теперішній час змінилась характеристика об`єкта, тобто площі та будови. А тому нотаріус не може в свідоцтві про право на спадщину вказати реальну частку та характеристику об`єкту,яка є на теперішній час, що підтверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 11.12.2020. На підставі вищевикладеного, позивачі вимушені звернутися до суду з цим позовом.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд дійшов до висновку, що провадження по даній справі не може бути відкрито, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

За змістом частини першої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

З частини другої статті 47 України вбачається, що неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що чинним законодавством України не передбачено можливості пред`явлення позову до особи, яка на час звернення до суду не досягла цивільної процесуальної дієздатності відповідно до вимог частини другої статті 47 ЦК України.

Цивільна процесуальна дієздатність - це здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (ст. 29 ЦПК), тобто здатність особисто здійснювати процесуальні дії. Цивільна процесуальна дієздатність громадян настає в повному обсязі з досягненням повноліття, тобто з 18 років. Юридичні особи мають процесуальну дієздатність з моменту виникнення. Процесуальні права й обов`язки юридичної особи здійснюються її органами безпосередньо або через представників.

З частини першої статті 59 ЦПК України вбачається, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою особою, а тому, не може самостійно здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді.

Відповідно до ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі:

1) заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами;

3) у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

4) є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або скасував рішення третейського суду і розгляд справи в тому самому третейському суді виявився неможливим;

5) є рішення суду іноземної держави, визнане в Україні в установленому законом порядку, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Системний аналіз вказаних норм права, дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим та повинен мати цивільну процесуальну правосуб`єктність. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у Постанові від 17 липня 2019 року по справі №497/2691/15-ц, провадження №61-15864 св 18.

На підставі вищевикладеного,враховуючи те, що позивачами не визначена процесуальна дієздатна сторона, суд вважає, що у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину майна у спільній частковій власності подружжя та визнання права власності на спадкове майно, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 13, 47, 59 60, 186 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину майна у спільній частковій власності подружжя та визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом, однак він може звернутися з відповідним позовом до законного представника малолітньої особи.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складання.

Суддя: Л.В.Колодіна