ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м.Суми

Справа №592/9330/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/345/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Князєва В.Б.,повний текст судового рішення складено 28 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, розподіл майна, визначення порядку користування приміщеннями житлового будинку та земельної ділянки.

Свої вимоги мотивує тим, що з травня 1995 року по серпень 2015 року вони з відповідачем проживали разом однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. Протягом цього часу ними було придбано багато майна. Вказує, що майже 100% сімейного бюджету складалося з доходів, які вона особисто заробляла. Угоди про добровільний поділ майна досягнуто не було.

22 серпня 2007 року вона уклала із ЗАТ «Про Кредит Банк» кредиту угоду № 15.6819 на отримання кредиту в розмірі 15 000 дол. США, який було виплачено нею особисто з відсотками, та рамкову угоду № 1488 від 22 травня 2008 року. Вказані кошти були використані для проведення ремонту домовлодіння та купівлі нового майна.

В період спільного проживання також було придбано автомобіль VOLKSWAGEN Sharan 1.8Т, 2003 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль ВАЗ 21043, 2001 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно договору купівлі-продажу від 15 квітня 2003 року вони з відповідачем придбали у спільну часткову власність по 1/2 частині кожному житлового будинку 19,9 кв. м з надвірними господарчими та побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 1126 кв. м, вартістю 6495 грн. Зазначає, що визначити добровільно порядок користування приміщеннями житлового будинку з відповідачем неможливо.

В процесі розгляду справи позивачка неодноразово уточнювала та збільшувала позовні вимоги та остаточно просить суд:

1.Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 1995 року по серпень 2015 року;

2.Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини сумісного майна, провести його реальний розподіл, виділивши їй майно, що складається з:

- автомобіль VOLKSWAGEN Sharan, 2003 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 -266403 грн 00 коп.,

- автомобіль ВАЗ 21043, 2001 року випуску, фіолетового кольору реєстраційний номер НОМЕР_2 - 45743 грн 00 коп.,

- автоматика для гаражних воріт DoorHan Sectonal 500 - 1500 грн

- витяжка Pyramida Г-900 - 4000 грн,

- стіл обідній (скло, виробництво Китай) в комплекті з стільцями кухонними (зі шкірзаму) - 15000 грн,

- холодильник LG SXS (двухдверний) - 17000 грн,

- морозильна камера «Vestfrost», виробництва Турцїї - 5000 грн,

- кухонні меблі - 25000 грн,

- плита газова врізна/вмонтована «Fagor» 2CF1-4G1 В, скло, виробництво Італії 7000 грн,

- духовка врізна/вбудована «Fagor», Н-196. електрична, виробництво Італії - 8000 грн,

- мийка кухонна керамічна -5250 грн,

- газовий котел 2-х контурний «Hermann» - 7000 грн,

- програматор для газового котла LT 08 LCD - 400 грн,

- чайник електричний «Bosh» - 400 грн,

- чайник електричний «Вгаun» - 400 грн,

- чайник електричний, виробництва Турції -300 грн,

- пилосос «Bosh» - 800 грн,

- кабіна душова скляна -7000 грн,

- ванна, виробництва Чехії -7000 грн,

- раковина для вмивання з тумбою (дерево)- 1000 грн,

- дзеркало настінне - 400 грн,

- тумба пластикова для білизни 2 шт.- 200 грн,

- унітаз бордовий - 500 грн,

- біде бордове - 300 грн,

- диван-кутовий, бежового кольору - 9800 грн,

- диван-софа сіро-коричневий - 4200 грн,

- підставка під матрац на ніжках (дерево) - 5250 грн,

- ковдри, виробництва Турції та Китаю 8 шт. - 1000 грн,

- покривало 2 шт. - 300 грн,

- килим 3x4, напівколо, виробництво Індії -10 000 грн,

- килим шерстяний (виробництва Україна) 1.7 x 2, 2шт. - 500 грн,

- килимові доріжки (виробництва Турції) 1.2 x 5, 2 шт. - 300 грн,

- крісло-гойдалка, дерево - 2100 грн,

- соковитискач «Moulinex» - 500 грн,

- машина для миття тротуарної плитки «Katar» - 2000 грн,

- стіл і 4 крісла (пластик) для літньої альтанки (бесідки), виробництва Турція -1 500 грн,

- посуд: посуд фірми «Amwai» - каструля на 3 літри, сотейник на 1 літр, сотейник на 1 літр, сотейник на 2 літри, сотейник на 3 літри; сковорідка 3 шт.; ємність для зберігання продуктів 10 000 грн.

- каструля, виробництво Німеччина - 600 грн,

набір каструль емальованих, виробництво Турції 4 шт.- 1000 грн,

Всього майна на суму 474 646 грн.

3.Визначити порядок користування приміщеннями житлового будинку АДРЕСА_2 , виділивши ОСОБА_1 наступні приміщення і надвірні будівлі садиби:

1)Приміщення підвалу літ. «п/д», загальною площею 45,3 кв. м, інвентарною вартістю 61 413 грн (121606/89,7 х 45,3):

- підвал«ІІ», площею 30,0 кв. м;

- підвал«ІІІ», площею 15,3 кв. м;

Всього по підвалу: 45,3 кв. м.

2)Приміщення житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 50 кв. м, інвентарною вартістю 112 087 грн (221372/86,9 х 44):

- частина коридору «І -1», площею 11,8 кв. м;

- кухня «1-2», площею 16,8 кв. м;

- житлова кімната «1-3», площею 15,4 кв. м;

Всього по 1-му поверху: 44,0 кв. м,

3)Приміщення мансарди літ. «м/с» загальною площею 32,1кв. м, інвентарною вартістю 64836 грн (110686 /54,8 х 32,1):

- сходова клітина «1-7», площею 5,0 кв. м;

- частина холу «1-8», площею 1,4 кв. м;

- житлова кімната «1-9», площею 21,9 кв. м;

- кладова «1-10», площею 3,8 кв. м;

Всього по мансарді 32,1 кв. м;

4)Приміщення гаражу літ. «А1-1» загальною площею 22,3 кв. м, інвентарною вартістю 51234 грн (81561/35,5 х 22,3):

- частина гаражу «V», площею 22,3 кв. м;

5) Господарські споруди:

- ганок літ. «гн», вартістю 880 грн;

- вбиральня літ. «Б», вартістю 618 грн;

- кухня літ. «В», вартістю 25970 грн;

- навіс кліт. «Г», вартістю 5250 грн;

- 50/100 частин огорожі №1-4, вартістю 7990 грн.

Усього: 328278 грн., що складає 55/100 ідеальних часток.

4.Визначити порядок користування земельною ділянкою,яка належить ОСОБА_1 на праві власності згідно державного акту на земельну ділянку серії СМ № 121851, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 22 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Встановив факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01 січня 2004 року по серпень 2015 року.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 156 073 грн у рахунок грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобілів - ВАЗ 21043, 2001 року випуску, фіолетового кольору, номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіля VOLKSWAGEN Sharan, 2003 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 .

Визначив порядок користування приміщеннями житлового будинку АДРЕСА_1 по варіанту 3 висновку № 986/16 додаткової комплексної будівельно - технічної та земельно - технічної експертизи від 30.05.2017, виділивши ОСОБА_1 наступні приміщення і надвірні будівлі: приміщення підвалу літ. «п/д»: підвал «II», площею 30,0 кв. м; підвал «III», площею 15,3 кв. м; приміщення житлового будинку літ. «А-І»: частина коридору «11-1», площею 11,8 кв. м; кухня «1-2», площею 16,8 кв. м; житлова кімната «1-3», площею 15,4 кв. м; приміщення мансарди літ. «м/с»: сходова клітина «1-7», площею 5,0 кв. м; хол «1-8», площею 24,1 кв. м; житлова кімната «1-9», площею 21,9 кв. м; кладова «1-10», площею 3,8 кв. м; господарські споруди: ганок літ. «гн», вбиральня літ. «Б», навіс літ. «Г», 50/100 частин огорожі №1-4, що складає 50/100 ідеальних часток (показано рожевим кольором в додатку № 1).

Виділив ОСОБА_2 наступні приміщення і надвірні будівлі в житловому будинку АДРЕСА_1 по варіанту 3 висновку № 986/16 додаткової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 30 травня 2017 року: приміщення підвалу літ. «п/д»: підвал «І», площею 22,1 кв. м; підвал «IV», площею 22,3 кв. м; приміщення житлового будинку літ. «А-І»: частина коридору «1-1», площею 10,2 кв. м; житлова кімната «1-4», площею 23,0 кв. м; ванна кімната «1-5», площею 8,0 кв. м; вбиральня «1-6», площею 1,7 кв. м; приміщення гаражу літ. «А1-І», загальною площею 35,5 кв. м: гараж «V», площею 35,5 кв. м; господарські споруди: кухня літ. «В», бесідка літ. «Д», теплиця літ. «Е», 50/100 частин огорожі №1-4, що складає 50/100 ідеальних часток (показано синім кольором в додатку №1).

Припинив право спільної часткової власності на домоволодіння та земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши їх окремими об`єктами нерухомого майна.

Визначив порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , згідно варіанту висновку № 986/16 додаткової комплексної будівельно - технічної та земельно-технічної експертизи від 30 травня 2017 року, за яким: ОСОБА_1 на 1/2 виділяється земельна ділянка, площею 319 кв. м, з урахуванням площі під будівлями та спорудами (відображена рожевим кольором); ОСОБА_2 на 1/2 виділяється земельна ділянка, площею 319 кв. м, з урахуванням площі під будівлями та спорудами (відображена блакитним кольором).

Ділянка загального користування (відображена без кольору) відображено земельна ділянка подвір`я, площею 362 кв.м, з урахуванням площі під житловим будинком «А-І» спільного користування між співвласниками.

В іншій частині позовних вимог відмовив у зв`язку з необґрунтованістю.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12996 грн 40 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду в частині:

- стягнення з нього на користь ОСОБА_1 156 073 грн в рахунок грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля ВАЗ 21043, 2001 року випуску, фіолетового кольору, номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля VOLKSWAGEN Sharan, 2003 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 ;

- визначення порядку користування приміщенням житлового будинку АДРЕСА_1 по варіанту 3 висновку № 986/16 додаткової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 30 травня 2017 року;

- припинення права спільної часткової власності на домоволодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 та визнання їх об`єктами нерухомого майна;

- визначення порядку користування земельною часткою за адресою: АДРЕСА_1 згідно варіанту висновку № 986/16 додаткової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 30 травня 2017 року;

- стягнення з нього на користь позивачки судових витрат в сумі 12996 грн 40 коп.

Просить відмовити позивачці в задоволенні вказаних вимог. В іншій частині - рішення залишити без змін. Стягнути з ОСОБА_1 на його користь понесені судові витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 5000 грн.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом незаконно без жодних правових підстав було припинено його право спільної часткової власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, а також земельну ділянку, на якій розташовані вказані об`єкти нерухомого майна. Вказує, що позовних вимог про виділ частки зі спільного нерухомого майна згідно ч. 3 ст. 364 ЦК України або ж про припинення його права на частку у спільному нерухомому майні з підстав, встановлених ч. 1 ст. 365 ЦК України позивачкою не було заявлено. Позовні вимоги щодо реального розподілу стосувались лише рухомого майна, яке складалось з двох автомобілів та предметів домашнього вжитку. Тому оскаржуване рішення в цій частині є протиправним та таким, що порушує його право спільної часткової власності на нерухоме майно.

Вказує на те, що вирішуючи спір в частині визначення порядку користування нерухомими майном, суд застосував норми матеріального права, які не підлягали застосуванню до спірних правовідносин, зокрема ст.ст. 364, 365, 367 ЦК України, які регламентують питання виділу та поділу нерухомого майна між співвласниками і жодним чином не регулюють правовідносини щодо встановлення порядку користування спільною частковою власністю.

Вважає, що суд визначив порядок користування земельною ділянкою, який є незрозумілим. Стосовно ділянки загального користування не зрозуміло, який правовий режим даної земельної ділянки площею 362 кв. м встановлено судом.

Вказує на те, що суд стягнувши з нього на користь позивачки грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобілів, вийшов за межі позовних вимог.

Оскаржуване рішення в частині вирішення спору щодо права власності на автомобілі ухвалено на підставі неналежних доказів та ґрунтується на припущеннях щодо вартості вказаних транспортних засобів. Висновок судової автотоварознавчої експертизи № 02/2019 встановлює вартість автомобілів станом на 15 вересня 2015 року, а не на час розгляду справи. Даний висновок було виконано без огляду та обстеження самих транспортних засобів, вартість яких визначалась, та на підставі матеріалів цивільної справи.

Вважає висновок № 986/16 додаткової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 30 травня 2017 року, який судом покладено в основу рішення при вирішенні спору щодо порядку користування житловим будинком, господарськими будівлями та земельною ділянкою, не є належним доказом в даній справі, оскільки експерт досліджував не питання визначення варіантів користування нерухомим майном, а варіантів його поділу. Встановлюючи порядок користування нерухомим майном відповідно до вказаного варіанту, суд не врахував, що для його застосування необхідно виконати цілий комплекс будівельних робіт, здійснення яких є доцільним та обґрунтованим лише у випадку поділу в натурі нерухомого майна.

Також зазначає, що судом невірно застосовано вимоги ЦПК України щодо розподілу судових витрат.

В доповненні до апеляційної скарги відповідач також зазначає, що суд вважав встановленою ту обставину, що під час спільного проживання з позивачкою з 01 січня 2004 року по серпень 2015 року ними 11 травня 2012 року було придбано автомобіль ВАЗ 21043, 2001 року випуску, фіолетового кольору, номерний знак НОМЕР_2 , проте це не відповідає дійсності, оскільки вказаний автомобіль було придбано та зареєстровано ним не 11 травня 2012 року, а 19 квітня 2002 року, тобто ще до спільного з позивачкою проживання. У подальшому у зв`язку зі зміною ним анкетних даних 11 травня 2012 року було видане нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Тому вказаний автомобіль суд помилково визнав спільним з позивачкою майном.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділу майна, а саме речей домашнього вжитку та побутової техніки, не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, позивачки та її представника адвоката Шкриль Л.Г., які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 15 квітня 2003 року сторони по справі на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, придбали по 1/2 частині кожний житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1126 кв. м. Договір посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Хоменко В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 2091 (а. с. 14, т. 1).

Під час спільного проживання сторонами по справі було збудовано житловий будинок з надвірними спорудами за вказаною адресою.

Рішенням виконкому Сумської міської ради від 27 грудня 2005 року за № 740 затверджено акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального володіння садиби АДРЕСА_1 , зі змісту якого вбачається, що будівництво розпочато у 2003 році і закінчено у 2005 році, житлова частина являє собою відокремлений житловий будинок на 1 поверх з мансардою та підвалом (а. с. 20, т. 1).

Відповідно до свідоцтва про право власності серія НОМЕР_3 від 06 лютого 2006 року на нерухоме майно за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на вказаний будинок, а саме по 1/2 частці за кожним (а. с. 17, т. 1).

Згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку сторони по справі є співвласниками земельної ділянки (по 1/2 за кожним), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :17:005:0013 (а. с. 18-19, т. 1).

Позивачка та відповідач не дійшли згоди стосовно порядку користування приміщеннями житлового будинку та земельної ділянки.

За клопотанням представника позивачки в справі призначались комплексна судова оціночно-будівельна, будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза.

Висновком № 21/944/01 комплексної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельної-технічної експертизи від 07 лютого 2017 року визначено ринкову вартість садиби 2 563 000 грн. Встановлено, що виходячи з нормативних вимог поділ житлового будинку літ. «А-І» з надвірними будівлями, що перебувають за адресою: АДРЕСА_1 у натурі на 2 частки з можливістю окремого використання власниками існуючих прибудинкових споруд, можливий. Експерт запропонував 2 варіанти поділу житлових приміщень житлового будинку з господарськими будівлями та 1 варіант розподілу земельної ділянки (а. с. 130-164, т. 1).

Висновком № 986/16 додаткової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 30 травня 2017 року запропоновано варіант розділу домоволодіння АДРЕСА_3 , за яким кожному із співвласників виділяється 50/100 ідеальних часток садиби, та додатковий варіант користування земельною ділянкою у відповідності з долями у праві власності (а. с. 203-207, т. 3).

Отже, з вказаних висновків експертів вбачається, що поділ житлового будинку з надвірними будівлями в натурі є можливим.

З матеріалів справи вбачається, що після проведення вказаних експертиз, позивачка подала суду заяву про збільшення позовних вимог (а. с. 2-5, т. 2) в якій, доповнила майно, яке підлягає поділу автомобілями: ВАЗ 21043, 2001 року випуску, фіолетового кольору, номерний знак НОМЕР_2 , та VOLKSWAGEN Sharan, 2003 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , а також просила виділити їй приміщення підвалу, житлового будинку, мансарди та господарчі споруди, що складає 55/100 ідеальних часток відповідно до 2-го варіанту розподілу, запропонованого експертом у висновку № 21/944/01 комплексної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельної-технічної експертизи від 07 лютого 2017 року (показано синім кольором в додатку № 2), тобто фактично ОСОБА_1 змінила позовні вимоги із встановлення порядку користування домоволодінням на його поділ.

Отже, є помилковими доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі позовних вимог щодо спірного будинку з господарсько-побутовими будівлями.

В свою чергу відповідач жодного прийнятного для себе варіанту поділу домоволодіння не зазначив ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні в апеляційній скарзі.

Визначення спільної часткової власності наведене в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке становить єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 367, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що поділ жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями такого будинку.

Відтак визначальним для поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Виділ співвласнику його частки в натурі із спільного майна за згодою співвласників фактично призводить до припинення права спільної часткової власності, якщо таких співвласників всього двоє, а якщо їх більше до припинення цього права між співвласниками, якому виділена в натурі частка у спільному майні та іншими співвласниками, між якими продовжують існувати відносини права спільної часткової власності, але вже щодо зменшеного об`єкта власності.

Суд першої інстанції, визначаючи варіант поділу домоволодіння між сторонами, вважав найбільш прийнятним варіант № 3 висновку № 986/16 додаткової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 30 травня 2017, при якому 1-му співвласнику виділяються (показано рожевим кольором в додатку № 1 до висновку експертизи № 986/16 від 30 травня 2017 року) наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: приміщення підвалу літ. «п/д»: підвал «II», площею 30,0 кв. м; підвал «III», площею 15,3 кв. м; приміщення житлового будинку літ. «А-І»: частина коридору «11-1», площею 11,8 кв. м; кухня «1-2», площею 16,8 кв. м; житлова кімната «1-3», площею 15,4 кв. м; приміщення мансарди літ. «м/с»: сходова клітина «1-7», площею 5,0 кв. м; хол «1-8», площею 24,1 кв. м; житлова кімната «1-9», площею 21,9 кв. м; кладова «1-10», площею 3,8 кв. м; господарські споруди: ганок літ. «гн», вбиральня літ. «Б», навіс літ. «Г», 50/100 частин огорожі №1-4, що складає 50/100 ідеальних часток.

2-му співвласнику виділяються (показано синім кольором в додатку № 1 до висновку експертизи № 986/16 від 30 травня 2017 року) наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: приміщення підвалу літ. «п/д»: підвал «І», площею 22,1 кв. м; підвал «IV», площею 22,3 кв. м; приміщення житлового будинку літ. «А-І»: частина коридору «1-1», площею 10,2 кв. м; житлова кімната «1-4», площею 23,0 кв. м; ванна кімната «1-5», площею 8,0 кв. м; вбиральня «1-6», площею 1,7 кв. м; приміщення гаражу літ. «А1-І», загальною площею 35,5 кв. м: гараж «V», площею 35,5 кв. м; господарські споруди: кухня літ. «В», бесідка літ. «Д», теплиця літ. «Е», 50/100 частин огорожі №1-4, що складає 50/100 ідеальних часток.

Колегія суддів погоджується з вказаним варіантом поділу домоволодіння, оскільки він враховує ідеальні частки кожного із співвласників (по 50/100 ідеальних часток), та при поділі за цим варіантом можливе використання власниками існуючих прибудинкових споруд.

Виходячи із заявлених позовних вимог та фактів, установлених під час розгляду справи, суд першої інстанції правильно визначив норми матеріального права, які підлягали застосуванню для вирішення спору щодо спірного будинку з господарсько-побутовими будівлями.

Проте, розглянувши змінені позовні вимоги про поділ домоволодіння та в резолютивній частині рішення фактично вирішивши питання про поділ спірного домоволодіння, суд першої інстанції помилково зазначив про визначення порядку користування житловими приміщеннями та надвірними будівлями, замість реального поділу житлового будинку з надвірними будівлями, у зв`язку з чим абзац 4 та 5 резолютивної частини слід викласти в новій редакції.

Крім того, для здійснення даного варіанту поділу житлового будинку необхідно провести наступні переобладнання:

-у підвалі закласти дверний проріз між підвалом «І» і підвалом «ІІ»;

-у перекритті між підвалом та першим поверхом влаштувати проріз і встановити сходи;

-у коридорі «1-1» на відстані 4,62 м від зовнішньої стіни влаштувати перегородку;

-між кімнатою «1-3» і кімнатою «1-4» закласти дверний проріз;

-між кімнатою «1-2» і кімнатою «1-3» влаштувати дверний проріз;

-виконати окреме підключення електропостачання, газопостачання, опалювання.

У зв`язку з чим підлягає зміні резолютивна частина рішення шляхом її доповнення про зобов`язання сторін здійснити відповідні переобладнання. У судовому засіданні апеляційного суду позивачка висловила згоду на виконання нею переобладнань, необхідних для поділу будинку. Щодо виконання окремого підключення електропостачання, газопостачання, опалювання, то його необхідно покласти на позивачку та відповідача, оскільки таке підключення необхідно виконати кожному у виділеній частині будинку.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що найбільш прийнятним в даному випадку є варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, передбачений висновком № 986/16 від 30 травня 2017 року, відповідно до якого І-му співвласнику (відображено рожевим кольором) на 1/2 виділяється земельна ділянка площею 319 кв. м з урахуванням площі під будівлями та спорудами, ІІ-му співвласнику (відображено блакитним кольором) на 1/2 виділяється земельна ділянка площею 319 кв. м з урахуванням площі під будівлями та спорудами; ділянка загального користування (відображено без кольору) відображено земельну ділянку подвір`я площею 3652 кв. м з урахуванням площі під житловим будинком «А-І» спільного користування між співвласниками.

Проте, визначаючи вказаний варіант користування земельною ділянкою суд невірно застосував норми матеріального права та припинив право спільної часткової власності на вказану земельну ділянку, хоча її поділ не здійснював.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про незрозумілість правового режиму земельної ділянки загального користування площею 362 кв. м з урахуванням площі під житловим будинком «а-І». З висновку експертизи чітко вбачається, що будинок має підвал, перший поверх і мансарду, частина приміщень в яких виділена як позивачу так і відповідачу, а тому земельна ділянка під житловим будинком повинна залишатися в спільному користуванні сторін.

Сам висновок № 986/16 додаткової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 30 травня 2017 колегія суддів вважає належним та допустимим доказом, оскільки, як вже зазначалося раніше, в даному випадку позивачкою фактично ставилось питання про поділ домоволодіння та виділ їй певних приміщень в житловому будинку та господарсько-побутових будівель.

В той же час не можна погодитися з висновками суду першої інстанції щодо поділу автомобілів ВАЗ 21043, 2001 року випуску, фіолетового кольору, номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля VOLKSWAGEN Sharan, 2003 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом ставила питання про поділ вказаного майна та виділення їй його у власність, мотивуючи вимоги тим, що вказані автомобілі були набуті під час проживання їх однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу та 100% їх сімейного бюджету складалися з її доходів.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України, слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб, як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. Крім того для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс12).

Судом першої інстанції був встановлений факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01 січня 2004 року по серпень 2015 року. Відповідач рішення суду в цій частині не оскаржив.

Відповідно до довідки Територіального сервісного центру № 5946 від 13 вересня 2017 року, за відповідачем були зареєстровані такі транспортні засоби, в т.ч.: 08 травня 2008 року- автомобіль VOLKSWAGEN Sharan, 2003 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який 05 січня 2016 року перереєстровано на іншого власника та 11 травня 2012 року автомобіль ВАЗ 21043, 2001 року випуску, фіолетового кольору, номерний знак НОМЕР_2 , який 17 серпня 2016 року перереєстровано на іншого власника (а. с. 11, т. 2).

05 січня 2016 року відповідачем на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу продано ОСОБА_3 автомобіль VOLKSWAGEN Sharan, 2003 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , за ціною 10 000 грн (а. с. 123, т. 2)

17 серпня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу № 5946/2016/015434 транспортного засобу відповідач продав ОСОБА_4 автомобіль ВАЗ 21043, 2001 року випуску, фіолетового кольору, номерний знак НОМЕР_2 , за ціною 2000 грн (а. с. 114, т. 2).

Суд першої інстанції виходив з того, що вказані автомобілі були об`єктом права спільної сумісної власності сторін на підставі ст. 74 СК України, а тому підлягали поділу між подружжям в рівних частках. Проте, після припинення спільного проживання, вищевказані автомобілі було відчужено відповідачем за договорами купівлі-продажу без згоди позивача, не в інтересах сім`ї, та не на її потреби, а тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки в рахунок грошової компенсації 1/2 частини вартості вказаних автомобілів в розмірі 156 073 грн.

При цьому суд послався на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (пункт 30), про те, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження, його вартість враховується при поділі.

Так, суд першої інстанції дійсно міг врахувати вартість відчуженого без згоди позивачки майна, якщо б здійснював поділ всього рухомого майна між сторонами. Проте, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поділ іншого рухомого майна, судом було відмовлено, і рішення в цій частині позивачкою не оскаржено. Поділ автомобілів з визнанням права власності на них за позивачкою здійснити неможливо, оскільки на момент звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом, спірне майно сторонам не належить.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В даному випадку, суд стягуючи 1/2 частину вартості автомобілів вийшов за межі позовних вимог, оскільки вимогу про стягнення Ѕ частини вартості спірних автомобілів, у зв`язку з їх відчуженням без її згоди, позивачка в даній справі не заявляла.

Крім того, стосовно автомобіля ВАЗ 21043, 2001 року випуску, фіолетового кольору, номерний знак НОМЕР_2 , відповідачем суду апеляційної інстанції було надано новий доказ із зазначенням причин неподання суду першої інстанції, які колегія суддів вважає поважними, а саме довідку ТСЦ МВС № 5946 від 23 січня 2021 року, згідно якої вказаний автомобіль був зареєстрований за відповідачем 24 січня 2002 року з номерним знаком НОМЕР_4 , а 11 травня 2012 року було здійснено перереєстрацію вказаного транспортного засобу у зв`язку зі зміною анкетних даних власника, видано нове свідоцтво про реєстрацію, номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 9, т. 4).

Таким чином, оскільки вказаний автомобіль було зареєстровано за відповідачем ще у 2002 році, тобто, коли діяли норми Кодексу про шлюб та сім`ю України, положеннями якого не було передбачено встановлення фактів проживання однією сім`єю, відтак він не є об`єктом спільної сумісної власності сторін на підставі ст. 74 СК України.

Отже, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в частині вирішення позовних вимог про поділ вказаних автомобілів підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні цих вимог. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачка не позбавлена можливості захистити порушене право щодо спільного майна, яке було відчужене відповідачем без її згоди, звернувшись до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1653 грн 60 коп. та витрати за проведення комплексної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи в сумі 6000 грн, а всього на суму 7653 грн. 60 коп.

Пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2341 грн 10 коп. та 1500 грн 00 коп. документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4, ч. 4; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2020 року скасувати в частині вирішення позовних вимог про поділ майна: автомобіля ВАЗ 21043, 2001 року випуску, фіолетового кольору, номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля VOLKSWAGEN Sharan, 2003 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2020 року змінити та викласти абзаци четвертий, п`ятий і шостий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Провести реальний поділ будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 згідно варіанту № 3 висновку додаткової комплексної будівельно-технічної та земельної-технічної експертизи № 986/16 від 30 травня 2017 року.

Виділити ОСОБА_1 наступні приміщення і надвірні будівлі за адресою: АДРЕСА_1 : приміщення підвалу літ. «п/д»: підвал «II», площею 30,0 кв. м; підвал «III», площею 15,3 кв. м; приміщення житлового будинку літ. «А-І»: частина коридору «11-1», площею 11,8 кв. м; кухня «1-2», площею 16,8 кв. м, житлова кімната «1-3», площею 15,4 кв. м; приміщення мансарди літ. «м/с»: сходова клітина «1-7», площею 5,0 кв. м, хол «1-8», площею 24,1 кв. м; житлова кімната «1-9», площею 21,9 кв. м; кладова «1-10», площею 3,8 кв. м; господарські споруди: ґанок літ. «гн», вбиральня літ. «Б», навіс літ. «Г», 50/100 частин огорожі №1-4, що складає 50/100 ідеальних часток (показано рожевим кольором в додатку № 1 до висновку додаткової комплексної будівельно-технічної та земельної-технічної експертизи № 986/16 від 30 травня 2017 року).

Виділити ОСОБА_2 наступні приміщення і надвірні будівлі за адресою: АДРЕСА_1 : приміщення підвалу літ. «п/д»: підвал «І», площею 22,1 кв. м; підвал «IV», площею 22,3 кв. м; приміщення житлового будинку літ. «А-І»: частина коридору «1-1», площею 10,2 кв. м; житлова кімната «1-4», площею 23,0 кв. м; ванна кімната «1-5», площею 8,0 кв. м; вбиральня «1-6», площею 1,7 кв. м; приміщення гаражу літ. «А1-І»: гараж «V», площею 35,5 кв. м; господарські споруди: кухня літ. «В», бесідка літ. «Д», теплиця літ. «Е», 50/100 частин огорожі №1-4, що складає 50/100 ідеальних часток (показано синім кольором в додатку № 1 до висновку додаткової комплексної будівельно-технічної та земельної-технічної експертизи № 986/16 від 30 травня 2017 року).

Зобов`язати ОСОБА_1 провести наступні переобладнання:

-У підвалі закласти дверний проріз між підвалом «І» і підвалом «ІІ»,

-У перекритті між підвалом та першим поверхом влаштувати проріз і встановити сходи.

-У коридорі «1-1» на відстані 4,62 м від зовнішньої стіни влаштувати перегородку.

-Між кімнатою «1-3» і кімнатою «1-4» закласти дверний проріз.

-Між кімнатою «1-2» і кімнатою «1-3» влаштувати дверний проріз.

Зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконати окреме підключення електропостачання, газопостачання, опалювання.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Змінити рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2020 року в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 7653 гривні 60 копійок.

В іншій оскаржуваній частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2341 гривня 10 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1500 гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 квітня 2021 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина