єдиний унікальний номер справи 546/288/21
номер провадження 2-з/546/17/21
У Х В А Л А

25 березня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Романенко О.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №546/288/21 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Павлюк Ігор Олександровича, до Решетилівської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

24.03.2021 представник позивачки звернувся до Решетилівського районного суду Полтавської області із позовною заявою до Решетилівської міської ради Полтавської області, у якій просить суд визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення. кадастровий номер :00:004:0052, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, а також стягнути на її користь судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує протиправністю дій відповідача щодо незатвердження проекту землеустрою.

До позовної заяви представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- заборони Решетилівській міській раді Полтавської області до набрання сили судовим рішенням у справі приймати рішення про передачу земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0052 або інших ділянок, які утворені в результаті її поділу, в користування або власність будь-яким особам та про затвердження відповідних проектів землеустрою на дані земельні ділянки,

- заборони Державним кадастровим реєстраторам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснювати державну реєстрацію земельних ділянок сформованих за рахунок сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0052,

- накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :00:004:0052 та заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо володіння, користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою.

Свою заяву про забезпечення позову обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , у встановленому чинним законодавством України, виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. Проект землеустрою було погоджено.. Пройдено державну експертизу землевпорядної документації , за результатами якої отримано висновок. Позивачка здійснила державну реєстрацію земельної ділянки у державному земельному кадастрі. Оскаржила протиправну відмову ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про відмову у затвердженні проекту землеустрою в судовому порядку. У результаті, Полтавським окружним адміністративним судом 19.06.2020 прийнято рішення по справі № 440/2009/20, яким встановлено відповідність проекту землеустрою всім вимогам діючого законодавства України. Вказує на те, що етап затвердження проекту землеустрою є в певній мірі формальним та створеним для запобігання передачі у власність земельних ділянок у зв1язку з виникненням певних непереборних обставин. Вважає, що відповідач зобов`язаний передати спірну земельну ділянку у власність . На думку представника позивачки, ОСОБА_1 фактично набула спірну земельну ділянку у власність, але державна реєстрація такого права неможлива через його невизнання відповідачем, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для забезпечення позову. Вважає, що рішення надане Лобачівською сільською радою , в якому йде мова про надання земельної ділянки мешканцям громади, тривале затягування та небажання розглядати питання затвердження проекту землеустрою позивачки відповідачем, дає підстави вважати, що відповідачем може бути надана перевага по отриманню земельної ділянки іншій особі, яка звернулась за такою значно пізніше, що може унеможливити ефективний спосіб захисту прав позивачки.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Заява про забезпечення позову надійшла до суду разом із позовною заявою 24.03.2021, тому дводенний строк її розгляду тривав до 26.03.2021. У зв`язку з перебування судді Романенко О.О. у відпустці у період з 26.03.2021 по 30.03.2021 включно (інші неробочі дні), то розгляд заяви про забезпечення позову відповідно до вимог ч. 3 ст. 124 ЦПК України, здійснюється у перший робочий день, тобто 31.03.2021.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 320/3560/18.

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У заяві про забезпечення позову, заявник вказує, що з огляду на поведінку відповідача, наявність у нього можливостей передати земельну ділянку у власність третім особам за час судових розглядів невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити здійснення ефективного захисту прав позивача та припускає можливу передачу спірної земельної ділянки третім особам.

Однак жодного доказу на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову, вжити яких просить заявник суд, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду заявником не надано.

До позовної заяви долучено копію рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2020 у справі №440/2009/20, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 11.03.2020 №7100-СГ "Про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 , у затвердженні документації із землеустрою та наданні у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки". Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :00:004:0052) сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області та надати земельну ділянку у власність.

Так, вказаним рішенням вирішено спір саме між позивачкою та ГУ Держгеокадастру у Полтавській області. Вказаним рішенням не вирішувались питання щодо прав та обов`язків відповідача у даній справі.

Суд також зауважує, що заявником до суду не надано жодних доказів набрання рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2020 у справі №440/2009/20 законної сили. Так, копія вказаного рішення не містить відмітки про набрання ним законної сили та взагалі не завірена судом згідно вимог чинного законодавства.

Із наданих позивачкою документів вбачається, що рішення Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 14.12.2020 позивачці відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, щодо відведення земельна ділянка з кадастровим номером :00:004:0052 у власність, у зв`язку з тим, що вона є комунальною власністю Лобачівської сільської ради та передана у власність жителів громади.

Так, дії щодо отримання земельної ділянки у комунальну власність були вчинені саме Лобачівською сільською радою, а не відповідачем у справі Решетилівською міською радою.

До заяви про забезпечення позову позивачкою додано лист Решетилівської міської ради Полтавської області від 24.12.2020 № 01-34/3796, з якого вбачається, що у зв`язку з процесом реорганізації органів місцевого самоврядування у Решетилівської міської ради відсутня можливість надати інформацію щодо земельних ділянок, зокрема, з кадастровим номером :00:004:0052.

Отже заява про забезпечення позову та додані до позовної заяви документи не містять доказів того, що на спірну земельну ділянку розроблено проект землеустрою третіми особами, або щодо земельної ділянки триває процес реєстрації за третіми особами, чи, що спірна земельна ділянка передана у власність.

Сам по собі факт наявності спору в суді не є єдиною підставою для забезпечення позову.

Суд зазначає, що посилання у заяві про забезпечення позову на ті обставини, що у позивача фактично виникло право власності на земельну ділянку є передчасними, оскільки зазначені обставини будуть досліджуватися в ході розгляду цивільної справи.

Так, заявником не доведено належними та допустимими доказами наявність обставини, які б вказувала на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-151, 153, 260,261, 353 ЦПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №546/288/21 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Павлюк Ігор Олександровича, до Решетилівської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку відмовити за недоведеністю.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцятиднів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали суду складено 31 березня 2021 року.

Суддя О.О. Романенко