Справа № 185/7545/20
Провадження № 2/185/739/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 березня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., представника позивача адвоката Остапуля Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

27 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Богданівської сільської ради Дніпропетровської областіпро визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому після уточнення позовних вимог, просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_2 є її тіткою. У 1957 році тітка на виділеній їй для будівництва житлового будинку земельній ділянці по АДРЕСА_1 побудувала житловий будинок. 14 лютого 1992 року ОСОБА_2 був виданий технічний паспорт на даний житловий будинок, але свідоцтво про право власності на будинок тітка не оформила, право власності не зареєструвала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Згідно погосподарської книги вказаний житловий будинок значиться за тіткою. Згідно складеного тіткою заповіту від 28.11.2011 року все належне майно вона заповіла позивачу. Спадкоємців першої черги у померлої не має. 10 грудня 2019 рокупозивач звернулася до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 . Але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, 20.08.2020 року нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки житловий будинок побудований до 1992 року, він не підлягає прийняттю в експлуатацію, а виданий на нього технічний паспорт свідчить про набуття тіткою права власності на нього. Тому вважає, що за нею необхідно визнати право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування після померлої ОСОБА_2 .

Відзив на позов відповідачем не подано.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві.

Від відповідача через канцелярію суду 19.12.2020 року надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги сільська рада визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 5).

Згідно довідки КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 27.05.2020 року № 972 станом на 14.02.1992 року була проведена інвентаризація будинку АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , але право власності не зареєстровано (а.с. 10).

З технічного паспортана спірний житловий будинок вбачається, що він виданий на ім`я ОСОБА_2 14 лютого 1992 року (а.с. 7-10).

Рішенням Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 27.01.2016 року № 62-5/VІІ назва АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Відповідно до довідки Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 07.10.2020 року № 3349 домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 згідно запису в погосподарський книзі № 16 за 2016-2020 р. номер об`єкту погосподарського обліку № 16-0630-1 значиться за ОСОБА_2 .

Згідно інформаційної довідки № 22967406 від 26.10.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості про спірний будинок відсутні (а.с. 13).

Згідно складеного ОСОБА_2 заповіту усе своє майно вона заповіла ОСОБА_1 ( а.с. 41).

З копій матеріалів спадкової справи № 417/2019 до майна померлої ОСОБА_2 , наданих суду Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою слідує, що спадкодавець проживала одна, спадкоємцівпершої черги у неї не має (а.с. 39-40).

23 листопада 2019 року позивач звернулася до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 40).

Постановою Другої Павлоградської державної нотаріальної контори від 20 серпня 2020 року позивачу відмовлено у видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок, у зв`язку з тим, що відсутній документ, що підтверджує право власності на дане спадкове майно (а.с. 12).

В правових позиціях, викладених в п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А. 3. 1 - 3 - 94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/ 5 - 126, в якому , зокрема роз`яснюється: по об`єктах , що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 побудований до 05 серпня 1992 року, він не підлягає прийняттю в експлуатацію, а виданий на нього технічний паспорт та відомості з погосподарської книги свідчать про набуття ОСОБА_2 права власності на нього. Після смерті останньої даний будинок входить до складу спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (спадкоємці за законом).

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивач у передбачений законодавством шестимісячний строк прийняла спадщину до якої входить спірний житловий будинок, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову повністю, визнання права за позивачем права власності на спірний будинок в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст.263, 264, 265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається Дніпровському апеляційному суду.

Суддя: В. О. Головін