Справа № 149/1854/19
Провадження №2/149/4/21
Номер рядка звіту 52
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.03.2021 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

за участі відповідача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Зарічнюка О.П.

представника третьої особи ОСОБА_2 - адвоката Поворознюка Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику цивільну справу за позовом АТ "Страхова компанія "Інго" (рішенням Загальних зборів акціонерів від 19.03.2020 про зміну назви Товариства) до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: АТ "СГ "ТАС", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит", ТОВ "Монсанто Україна", ТОВ "Перша лізингова компанія" про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ "Страхова компанія Інго" звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.07.2016 в с. Лозна Хмільницького району Вінницької області по вул. Панасюка автомобілем марки «MITSUBISHI Pajero», д/н НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 здійснено ДТП, в результаті якої застрахований компанією позивача автомобіль «TOYOTA RAV 4», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 отримав механічні ушкодження. Відповідно до довідок ДАІ та постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.10.2016 ДТП мала місце з вини відповідача. Матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «TOYOTA RAV 4», становить 471491 грн. 91 коп. Страховою компанією було відшкодовано фактичну вартість відновлювального ремонту в сумі 151 917 грн. 82 коп. Автомобіль марки «MITSUBISHI Pajero», д/н НОМЕР_1 , теж був забезпечений, а цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ "СГ "ТАС", ліміт стахової відповідальності становить 50 000 грн.00коп., франшиза 0 грн.00 коп. Так як розмір заподіяних відповідачем збитків перевищує ліміт відповідальності страховика АТ "СГ "ТАС", з врахуванням положень статтей 1166 , 1187 ЦК України, представник позивача просить стягути з ОСОБА_1 101 917 грн. 82 коп., що є різницею сплаченої позивачем вартості відновлювального ремонту автомобіля «TOYOTA RAV 4» та лімітом відповідальності страховика АТ "СГ "ТАС" (151 917 грн. 82 коп. 50 000 грн. 00 коп.) та сплачену позивачем суму судового збору.

25.07.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання, учасникам визначено строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечення.

13.08.2019 від відповідача ОСОБА_1 надійшов до суду відзив (Т.1, а.с. 114-117), в якому останній не погоджується із вимогами позивача, та вказує, що згідно постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.10.2016 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, а саме за порушення ПДР, що спричинило створення аварійної обстановки, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподатковоних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. Відповідач ОСОБА_1 не притягувався до відповідальності за ст. 124 КУпАП за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, обов`язковою умовлою застосування якої є наявність причинного зв`язку між порушенням ПДР та заданням майнової шкоди. Тобто, незастосування судом даної норми свідчить про не встановлення такого причинного зв`язку у конкретній ситуації. Крім того, відповідач зазначає, що порушеня ПДР були і зі сторони ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом «TOYOTA RAV 4», саме його дії, на думку ОСОБА_1 , спричинили настання ДТП, у зв`язку із чим просить в задоволенні позовних вимог ПАТ "АСК ІНГО Україна" відмовити.

27.08.2019 від представника АТ "Страхова компанія Інго" надійшла відповідь на відзив (Т.1, а.с. 126-128), де представник зазначає, що доводи відповідача є безпідставними та такими, що грунтуються на припущеннях, так як в судовому засіданні під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності належними та допустимими доказами підтверджено, що саме водієм ОСОБА_1 створено аварійну ситуацію, допущено порушення п. 16.13 ПДР України, що знаходиться у прямому причинному зв`язку із наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а тому саме відповідач має нести відповідальність за завдані збитки.

20.09.2019 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив (Т.1, а.с. 141-142), де ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції не проводилась судова-автотехнічна експертиза, щоб встановити причинний зв`язок між діянням кожного з водіїв та наслідками, а перевага надавалась лише показам водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які, до того ж, свої покази змінювали. Якщо винна особа з тих чи інших причин не притягнута до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, це не дає підстави вважати її невинуватою у ДТП. У цьому випадку вину такої особи може бути підтверджено чи спростовано іншими належними та допустимими доказами. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні позову.

30.09.2019 підготовче провадження закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 21.10.2019 до участі у справі як треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, були залучені АТ "СГ "ТАС", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

04.11.2019 до суду надійшли пояснення третьої особи ОСОБА_2 , де останній вказує , що позов є огрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

09.12.2019 до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, було залучено ТОВ «Хмільницький завод сухого знежиреного молока «Молочний Візит», а ухвалою суду від 18.12.2019 ТОВ «Монсанто Україна».

23.12.2020 від представника ТОВ «Хмільницький завод сухого знежиреного молока «Молочний Візит» надійшло до суду пояснення, де останній зазначає, що правові підстави для покладення відповідальності на ТОВ «Хмільницький завод сухого знежиреного молока «Молочний Візит» за наслідками ДТП відсутні.

21.01.2020 до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, було залучено ТОВ «Перша лізингова компанія».

В судове засідання представник позивача не з"явився, протягом розгляду справи подавав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, що містяться в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адокат Зарічнюк О.П. заперечують щодо задоволення позову, вказуючи, що дії ОСОБА_1 не потягли пошкодження транспортних засобів, крім того останній не порушував правил дорожнього руху, оскільки зупинившись на перехресті та побачивши, що автомобіль ГАЗ під керуванням ОСОБА_2 рухався прямо на нього, не зменшуючи швидкості, він, задля уникнення ДТП, змушений був проїхати перехрестя. Зазначив, що автомобіль ГАЗ мав можливість зупинитись, проте не зробив цього, а виїхав на зустрічну смугу руху. Відразу після ДТП він злякався та залишив місце події, але отямившись повернувся та викликав поліцію. Відповідач Хмільницьким міськрайонним судом притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.122 КУпАП, що не доводить причинно-наслідкового зв"язку між його діями та дорожньо-транспортною пригодою. Крім того, відповідач не погоджується зі звітом про оцінку автомобіля «TOYOTA RAV 4», д/н НОМЕР_2 , вважаючи її завищеною. Вказує, що огляд транспортного засобу здійснювався у відсутність учасників ДТП. В ремонтній калькуляції вказано заміна певних деталей, проте із фотографій транспортного засобу не вбачається необхідності їх заміни.

Представник третьої особи ОСОБА_2 - адвокат Поворознюк Б.М. просить позовні вимоги задоволити, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві та його поясненнях направлених до суду. Вказав, що Хмільницьким міськрайонним судом при розгляді адміністративного протоколу відносно відповідача надано оцінку дій останнього та зазначено, що саме внаслідок дій останнього сталося ДТП., вказав про призумцію вини. Зазначив, що в даній дорожній ситуації дії ОСОБА_2 були вимушеними, він не мав можливості загальмувати, а тому змінив напрямок руху задля уникнення зіткнення з транспортним засобом, який зупинився на його смузі руху.

Інші залучені треті особи до суду не з"явились, будучи повідомленими належним чином, причини неявки суду не відомі, будь-яких клопотань на адресу суду не надходило.

За клопотанням учасників в судовому засіданні було допитано експерта ОСОБА_4 , який пояснив, що проводив експертизу на виконання ухвали суду на підставі наданих матеріалів цивільної справи, а також матеріалів адміністративної справи у яких було достатньо інформації для надання відповідей на поставлені судом питання. Крім того додав, що маневр автомобіля ГАЗ є невиправданим, оскільки останній мав можливість зупинитись, тоді б зіткнення не відбулось. На його думку, швидкість автомобіля ГАЗ була більша ніж 40 км год., про що зазначалось під час розгляду адміністративної справи. Вважає, що оскільки зіткнення з автомобілем «TOYOTA RAV 4», д/н НОМЕР_2 не відбулось, тому причинно-наслідковий зв"язок між діями відповідача та ДТП відсутній.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності та співставленні, встановив: 07.06.2007 між ПАТ АСК «ІНГО Україна» та ТОВ «Перша лізингова компанія» укладено Генеральний договір страхування №47-07 по страхуванню засобів транспорту, цивільної відповідальності та від нещасних випадків (Т. 1, копія на а.с. 44-49). Згідно довідки відділення ДАІ Хмільницького РВ УМВС України у Вінницькій області про дорожньо-транспортну пригоду № .07.2016 о 12.20 год. в с. Лозна Хмільницького району Вінницької області по вул. Панасюка сталася ДТП за участі автомобілів марки «MITSUBISHI Pajero», д/н НОМЕР_1 , належного ОСОБА_1 та під керуванням останнього, «TOYOTA RAV 4», д/н НОМЕР_2 , належного ТОВ «Перша лізингова компанія», під керуванням водія ОСОБА_3 та вантажної цистерни ГАЗ 53, д.н.з. НОМЕР_3 , належного АПНВП ВІЗИТ під керуванням ОСОБА_2 (Т. 1, копія на а.с. 53). Відповідно до постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.10.2016 за наслідками вказаної ДТП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, так як судом встановлено, що ним створено аварійну обстановку, допущено порушення п. 16.13 ПДР України, що знаходиться в прямому причинному зв`язку із наслідками ДТП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (Т. 1, копія на а.с. 54-58). Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 28.10.2016 постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.10.2016 залишено без змін ( Т. 1, копія на а.с. 118-119). За наслідками ДТП автомобілю «TOYOTA RAV 4», д/н НОМЕР_2 , завдано пошкоджень. Матеріальний збиток становить 471491.91 грн. (Т. 1, копія на а.с. 59-89). Страховою компанією ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО України» було відшкодовано ТОВ «Перша лізингова компанія» фактичну вартість відновлювального ремонту в сумі 151 917 грн. 82 коп. (Т. 1, копії на а.с. 97, 98). Згідно висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 03.06.2020 № 8356/20-52/10390/20-52 в дорожній ситуації, що склалась 10.07.2016 близько 12.30 год в с. Лозна Хмільницького району Вінницької області водій автомобіля «Міцубісі-Паджеро», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повинен був керуватися вимогами п. 16.13 ПДР, водій автомобіля ГАЗ-53, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 керуватись вимогами п.п. 10.1, 12.1,12.3 ПДР, а водій автомобіля «TOYOTA RAV 4», д.н.з. НОМЕР_2 , керуватись вимогами п. 12.3 ПДР. Виходячи з характеру пошкоджень автомобілів ГАЗ-53, д.н.з. НОМЕР_3 , та TOYOTA RAV 4», д.н.з. НОМЕР_2 , дії водія «Міцубісі-Паджеро», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з технічної точки зору не перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП. Покази водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід вважати технічно спроможними, а покази ОСОБА_2 , які він надавав в судовому засіданні при розгляді справи про адміністративне правопорушення технічно неспроможними (Т. 2, а.с.77-85). У відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів від 19.03.2020 позивач змінив назву на Акціонерне товариство "Страхова компанія Інго" (Т.2 а.с. 119-168). Крім того, за клопотанням учасників, судом було досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 №149/1737/16-п.

Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 12 вересня 2018 року у справі № 569/96/17 (провадження № 14-386цс18).

Як встановлено вище, ПАТ "АСК ІНГО Україна" відповідно до Генерального договору страхування виплатило власнику автомобіля «TOYOTA RAV 4», д/н НОМЕР_2 , страхове відшкодування у розмірі 151 917 грн. 82 коп., а тому до страхової компанії перейшло право вимоги, що належало потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 03.06.2020 дії водія «Міцубісі-Паджеро», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з технічної точки зору не перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП. На відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 та настанням ДТП посилається і відповідач та його представник. Проте, згідно постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.10.2016 за наслідками ДТП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, так як судом встановлено, що саме ним: "створено аварійну обстановку, допущено порушення п. 16.13 ПДР України, що знаходиться в прямому причинному зв`язку із наслідками дорожньо-транспортної пригоди". Провадження відносно водія транспортного засобу ГАЗ 53 ОСОБА_2 закрито у зв"язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зазначаючи, що він діяв в аварійній обстановці, створеній відповідачем.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

При дослідженні висновку експерта, суд повиннен виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

Такі висновки були зроблені 05 вересня 2019 року Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 234/16272/15-ц.

Враховуючи, що висновок експерта від 03.06.2020 № 8356/20-52/10390/20-52 суперечить рішенню суду, яке набрало законної сили, тому суд при прийнятті рішення його до уваги не приймає.

Враховуючи, що матеріалами справи доводиться, що саме відповідачем створено аварійну ситуацію, що знаходиться у прямому причинному зв"язку із наслідками дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої було пошкоджено автомобіль «TOYOTA RAV 4», д.н.з. НОМЕР_2 , підтверджується відшкодування позивачем фактичної вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «TOYOTA RAV 4», д.н.з. НОМЕР_2 , в сумі 151 917 грн. 82 коп., а тому вимоги АТ "Страхова компанія Інго" про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства 101 917 грн. 82 коп., що є різницею сплаченої позивачем вартості відновлювального ремонту автомобіля «TOYOTA RAV 4» та лімітом відповідальності страховика АТ "СГ "ТАС" (151 917 грн. 82 коп. 50 000 грн. 00 коп.), підлягають задоволенню.

Посилання відповідача та його представника на те, що у настанні ДТП є вина і водія автомобіля «TOYOTA RAV 4», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_3 матеріалами справи не підтверджується, протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено не було, експерту питання щодо наявності вини ОСОБА_3 відповідачем не ставилось, а тому підстав для зменшення суми відшкодування, про що зазначалось представником відповідача, суд не вбачає.

Крім того, відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами звіт про оцінку автомобіля «TOYOTA RAV 4», д/н НОМЕР_2 та ремонтну калькуляцію витрат, а тому суд при прийнятті рішення посилається на вказані висновки.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги наведене, з ОСОБА_1 на користь АТ "Страхова компанія ІНГО" підлягає стягненню сума судового збору, слачена за звернення до суду, в розмірі 1921.00 грн.

Керуючись ст.ст. 979, 993, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги АТ "Страхова компанія "Інго" до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: АТ "СГ "ТАС", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит", ТОВ "Монсанто Україна", ТОВ "Перша лізингова компанія" про відшкодування шкоди задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 ) на користь АТ "Страхова компанія "Інго" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, р/р № НОМЕР_6 в ПАТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) 101 917 (сто одну тисячу дев`ятсот сімнадцять) гривень 82 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 ) на користь АТ "Страхова компанія "Інго" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, р/р № НОМЕР_6 в ПАТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) 1921 гривню судового збору, сплачену за подання позову до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Дата складення повного рішення суду - 30.03.2021

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Робак М. В.