ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/403/21 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 311010000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Парандюк Т. С., Сташків Б. І.,

за участю секретаря - Боднар Р.В.

та заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/16899/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, ухвалену суддею Черніцькою І.М., повний текст якої складений 08 лютого 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Тернопільська університетська лікарня Тернопільської обласної ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №607/16899/19, в якій просив внести зміни в рішення суду або прийняти додаткове рішення, яким зобов`язати адміністрацію лікарні поновити його на роботі, як лікаря- ендоскопіста в ендоскопічному кабінеті.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду від 13 вересня 2019 року, яким його поновлено на посаді лікаря-ендоскопіста в ендоскопічному відділенні, неможливо виконати, оскільки ендоскопічне відділення в лікарні ліквідовано, а замість нього відкрито два ендоскопічних кабінети. Відповідач не допустив його до роботи та не надав робоче місце, як тільки він вийшов з лікарняного, зразу ж видав наказ про його звільнення на тій підставі, що він нібито відмовився від посади лікаря-ендоскопіста в ендоскопічному відділенні.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Тернопільська університетська лікарня Тернопільської обласної ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року та прийняти нове рішення, яким ухвалити додаткове рішення, посилаючись на те, що вона прийнята з порушенням норм чинного законодавства.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказав, що рішенням суду першої інстанції від 13 вересня 2019 року та постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року його поновлено на посаді лікаря-ендоскопіста ендоскопічного відділення КНП ТУЛ ТОР, яке було ліквідовано наказом головного лікаря лікарні ОСОБА_2 в липні 2019 року. Вказує, що з 18 грудня 2019 року по 25 лютого 2020 року дані рішення не виконувалися. Зазначає, що де юре було виконано, видавши наказ про поновлення його на посаді лікаря-ендоскопіста ендоскопічного відділення, яке на той час вже не існувало, а де факто не допущено його до місця роботи і безпідставно 27 квітня 2020 року було звільнено. Також вказує, що судами було допущено помилку, а саме те, що його поновлено на посаді лікаря-ендоскопіста ендоскопічного відділення КНП ТУЛ ТОР, яке було ліквідовано і просить її виправити, не змінюючи при цьому змісту рішення судів.

Комунальне некомерційне підприємство Тернопільська університетська лікарня Тернопільської обласної ради своїм правом на відзив не скористалося.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Комунальне некомерційне підприємство Тернопільська університетська лікарня Тернопільської обласної ради в судове засідання не з`явилося, хоча належним чином було повідомлене про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №928.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 13 вересня 2019 року ухвалено рішення стосовно всіх позовних вимог, з приводу яких сторони подавали докази і давали пояснення. А доводи заявника про необхідність ухвалення додаткового рішення через неможливість виконати рішення суду від 13 вересня 2019 року, оскільки ендоскопічне відділення в лікарні ліквідовано не є підставою для ухвалення додаткового рішення в силу вимог ст.270 ЦПК України.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки судом вірно застосовано норми процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У частинах першій, третій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Таким чином, додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України підстав.

Тобто, процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення.

Додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із матеріалів справи, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2019 року (а.с. 75-80), яке залишене без змін Постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року (а.с. 138-142) позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Тернопільська університетська лікарня Тернопільської обласної ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ в.о. генерального директора (головного лікаря) Комунального некомерційного підприємства Тернопільська університетська лікарня Тернопільської обласної ради за №141-од від 10 липня 2019 року, яким ОСОБА_1 лікаря-ендоскопіста ендоскопічного відділення за порушення трудової дисципліни (ст.147 п.2 КЗпПУ) звільнено з роботи з 10 липня 2019 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді лікаря-ендоскопіста ендоскопічного відділення Комунального некомерційного підприємства Тернопільська університетська лікарня Тернопільської обласної ради.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства Тернопільська університетська лікарня Тернопільської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 10 липня 2019 року по 13 вересня 2019 року включно, у сумі 17 306 (сімнадцять тисяч триста шість) грн. 81 коп., за вирахуванням відповідних податків та зборів, а також 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за липень місяць 2019 року у розмірі 5 891,68 грн., за вирахуванням відповідних податків та зборів, допущено до негайного виконання.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства Тернопільська університетська лікарня Тернопільської обласної ради на користь держави судовий збір у розмірі 1 536,80грн.

Отже, при розгляді даного спору, судами було вирішено всі позовні вимоги, зокрема і щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді лікаря-ендоскопіста ендоскопічного відділення Комунального некомерційного підприємства Тернопільська університетська лікарня Тернопільської обласної ради, а доводи заявника про ухвалення додаткового рішення у зв`язку з тим, що його не поновлюють на роботі, оскільки ендоскопічне відділення в лікарні ліквідовано, а замість нього відкрито два ендоскопічних кабінети, не заслуговують на увагу, оскільки у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен відновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису ввести скорочену посаду, а не шляхом ухвалення додаткового рішення, що суперечитиме ст.270 ЦПК України і є неприпустимим, оскільки буде порушено норми процесуального права.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції віднести на рахунок держави, оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 5 частини 2 статті 3 Закону України Про судовий збір, в якому вказано, що судовий збір не справляється за подання заяви про винесення додаткового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 31 березня 2021 року.

Головуючий

Судді