Справа №515/993/20
Провадження №2/515/221/21
Татарбунарський районний суд Одеської області
16 березня 2021 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Тимошенка С.В.
за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.
представника позивача адвоката Давиденка К.В.
представника третьої особи (за довіреністю) Данильченко О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області в по- рядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо пред- мета спору Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області,
про позбавлення батьківських прав та зміну розміру стягнення аліментів на утримання дитини,
В С Т А Н О В И В:
07 серпня 2020 року ОСОБА_1 в особі свого представника пред`явила вказаний позов, по- силаючись на наступні обставини.
Вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 21.03.2019 р. розірвано. Від шлюбу у них є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Майже одразу після того, як дитині виповнився рік, відповідач переїхав проживати до іншого місця проживання та самоусунувся від його виховання, не спілкувався з сином, не брав ніякої участі його вихованні та не надавав жодної матеріальної допомоги на його утримання. На її думку, ухилення від юриди- чного обов`язку по вихованню своєї дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки відповідач має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Адже він зовсім не ціка- виться дитиною, не спілкується з нею, не проявляє щодо нього щонайменшої батьківської турбо- ти, хоча має таку можливість. Вона самостійно забезпечила сину гідні умови проживання, гармо- нійну атмосферу оточення, між нею та дитиною склалися доброзичливі стосунки, які сприяють йо- го належному вихованню. Рішенням Татарбунарського районного суду від 23.11.2018 р. з відпові- дача на її користь стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1500 грн. щомісячно до до- сягнення дитиною повноліття. Однак визначений судом розмір аліментів на утримання дитини є вкрай недостатнім, оскільки дитина росте, її потреби зростають, а тому і зростають витрати на її утримання. Зважаючи на вищевикладене, просила позбавити відповідача батьківських прав віднос- но їхнього сина ОСОБА_4 , а також збільшити розмір аліментів, який був встановлений рішенням Та- тарбунаського районного суду, з 1500 грн. на 1700 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повно- ліття.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його ві дсутності, позовні вимоги підтримав.
Відповідач в судове засідання жодного разу не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду сп рави за місцем проживання сповіщався належним чином, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.23,49). Тому його викликано повторно до суду шляхом опублікування оголошення на веб-сай- ті Татарбунарського районного суду на 16.03.2021 р. на 14.00 год., але він повторно до суду не з`я- вився, у відповідності до ст.178 ЦПК України відзиву до суду та учасникам справи не надіслав.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, у зв`язку з зайнятістю на роботі, та просила винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.44).
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, враховуючи наявність дос- татніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішення, у відповід- ності до ст.ст.280-282 ЦПК України.
Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотан- ня про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомо- гою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ст.19 Конвенції про права дитини, держави учасники зобов`язані вживати усіх необхі- дних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психоло- гічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьків- ських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області, ухваленого заочно (копія на а.с. 7) шлюб, зареєстрований 09.06.2016 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано, після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище « ОСОБА_6 ».
Рішенням Татарбунарського районного суду від 23.11.2018 р. вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 07.05.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.
Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7) підтверджується, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі.
Як вбачається з акта обстеження умов проживання (а.с.11), позивач проживає по АДРЕСА_1 , умови проживання добрі, для дитини створені всі умови для розвитку та проживання.
За місцем проживання позивач характеризується позитивно, що видно з характеристики сільсь- кої ради та ДОП Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області Кожухаря А.А. (а.с.12,13).
З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.26) слідує, що 23.07.2020 р. був зареєстро- ваний шлюб між ОСОБА_7 , 1994 р. народження, та ОСОБА_5 , 1996 р. народження, після чого позивач змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».
Відповідно до висновку Татарбунарської райдержадміністрації Одеської області від 18.01.2021 р. (а.с.40), даний орган, як орган опіки та піклування, вважає недоцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За змістом ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень жи ття, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціально- го розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, не- обхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
В силу ст.12 Закону України Про охорону дитинства, виховання в сім`ї є першоосновою роз- витку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за вихова- ння, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані ви- ховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готу- вати її до самостійного життя та праці.
Як передбачено ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
За змістом ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обо- в`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Статтею 27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР Ук- раїни № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші осо би, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібнос- стей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рі- шенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погір- шення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не мо- же заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливі- сть життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її зді йсненням.
З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути нео- бхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір алі- ментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвит- ку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відпо- відно до положень Закону.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 своєї постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо ба- тьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розмі- ру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.
У зв`язку з наведеним суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому під- лягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач свідо- мо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини, не піклується про неї, нехтує батьківськими правами та обов`язками. Отже, відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а тому захищаючи права та ін- тереси малолітньої дитини слід позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповно- літнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК Украї- ни.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150, 155, 164-166, 182, 184 СК України, ст.ст.76-81, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя осо- ба, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області, про позбавлення батьківських прав та зміну розміру стягнення алі- ментів на утримання дитини задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав ві- дносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Змінити розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 23 листопада 2018 року.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифі- каційний код НОМЕР_4 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн. щомісячно, до досягнення ди- тиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір на кори- сть держави в розмірі 840,40 грн.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його про голошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відпові- дача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеля- ційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Тимошенко