Справа №551/132/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" березня 2021 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сиволапа Д.С.,

секретаря - Кулинченко О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника - адвоката Легейди В.Г.,

відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження, у відкритому підготовчому засіданні, в залі суду селища Шишаки Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , про визначення ідеальних часток в спільному нерухомому майні та визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Шишацької селищної ради, про визначення ідеальних часток в спільному нерухомому майні та визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

Ухвалою суду від 11 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення наявних недоліків.

У визначений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, надави її у зміненій редакції, сплативши судовий збір та виключивши зі складу відповідачів Шишацьку селищну раду (а.с.38-41).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є спадкоємцем за законом майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 , якому на день смерті належала 1/7 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 , який відносився до майна колгоспного двору.

Аналогічні частки в будинку належали іншим членам колгоспного двору: померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 матері позивача ОСОБА_6 , позивачу - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - дружині позивача, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 - дітям позивача.

Своєю постановою нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді вказаного будинку через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця.

Враховуючи те, що інші члени колгоспного двору не претендують на свої частки в будинку, позивач просив суд визнати за ним право власності на вказаний будинок в цілому в порядку спадкування після смерті батька та матері.

Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Всі відповідачі вказали про визнання позову, також подали суду письмові заяви про визнання позову та про відмову від належної кожному з ним частки у майні колишнього колгоспного двору на користь позивача.

Після оголошеної судом перерви для витребування доказів, всі учасники справи в судове засідання не з`явились, надали заяви про подальший розгляд справи у їх відсутність.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників судового розгляду, подальший розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про те, що визнання позову всіма відповідачами є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно технічного паспорту ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інв. справа № 36674) від 31 травня 2019 року спірний житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку 1987 року побудови, загальною площею 94,6 кв.м., жилою площею 38,2 кв.м. (літ. - А-1), літньої кухні (літ. - Б,б), сараїв (літ. - В, Д, Е), гаражу (літ. - Г) (а.с. 23-27).

Згідно довідки ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 28.05.2019 № 9.9-6481 реєстрація права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами станом на лютий 2004 року за адресою: АДРЕСА_1 не проводилась (а.с.28).

Відповідно до довідки Великобузівського старостинського округу виконавчого комітету Шишацької селищної ради № 749 від 15.12.2020 домоволодіння в АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги № 4, особовий рахунок № НОМЕР_1 , станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на вказану дату є: голова двору - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10, дружина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11., син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12., невістка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13, внук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9, внук - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8., внучка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с.11).

Згідно зі ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в 1987 році, суд, розглядаючи спірні правовідносини, керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР.

Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг.

Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 4, особовий рахунок № НОМЕР_1 колишньої Великобузівської сільської ради Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1987 році, введення об`єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз`яснюється процедура реєстрації об`єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року.

Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишнім членам колгоспного двору ніким не оспорюєтся.

Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Таким чином з врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року спірний житловий будинок належав членам колгоспного двору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

При цьому в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право власності на 1/7 його частину, оскільки судом не встановлено підстав відступати від принципу рівності часток кожного зі співвласників.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.73).

Відповідно до довідки виконкому Великобузівської сільської ради Шишацького району Полтавської області від 17.06.2011 № 328 на момент смерті з ним разом проживали: дружина - ОСОБА_6 , син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_3 (а.с73 зворотній бік).

За життя ОСОБА_5 залишив заповіт, посвідчений 27 листопада 2007 року секретарем виконкому Великобузівської сільської ради Черних Л.М., згідно якого заповідав належну йому земельну ділянку розміром 2,77га онучці ОСОБА_2 . Доля іншого майна в заповіті не зазначена.

Як встановлено судом з матеріалів спадкової справи № 58/2011 щодо майна померлого ОСОБА_5 , яка ведеться приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Плаксіною П.Б., спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 , яка подала відповідну заяву нотаріусу (а.с. 70) та спадкоємець за законом - син померлого ОСОБА_1 в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України.

Дружина померлого ОСОБА_6 відмовилась від спадщини, подавши відповідну заяву нотаріусу (а.с.71).

Постановою приватного нотаріуса Плаксіної П.Б. від 23.01.2020 № 15/02-31 спадкоємцю ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1 в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на даний будинок (а.с.89).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.94).

Згідно довідки Великобузівського старостинського округу Шишацької селищної ради від 12.12.2018 на момент смерті разом з нею проживав син ОСОБА_1 (а.с.100)

Померла залишила заповіт, посвідчений 27 листопада 2007 року секретарем виконкому Великобузівської сільської ради Черних Л.М., згідно якого заповідала належну їй земельну ділянку розміром 2,77га онучці ОСОБА_2 . Доля іншого майна в заповіті не зазначена.

Як встановлено судом з матеріалів спадкової справи № 163/2011 щодо майна померлої ОСОБА_6 , яка ведеться приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Плаксіною П.Б., спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла лише онука померлої ОСОБА_2 , подавши відповідну заяву нотаріусу (а.с.92).

Спадкоємець за законом ОСОБА_1 відмовився від прийняття спадщини, подавши відповідну заяву нотаріусу (а.с.101). Дані про інших осіб, що прийняли спадщину або претендують на неї відсутні.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

На думку суду, позивач правомірно претендує в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 на належну останньому 1/7 частину спірного житлового будинку, але через те, що померлий не зареєстрував за життя своє право на належну йому частку у вказаному будинку, позивач позбавлений можливості оформити вказане майно на себе, що є перешкодою для реалізації ним права власності на спадкове майно.

Таким чином, частка позивача у спірному житловому будинку повинна складати 2/7 частини (1/7 частина належна йому, як члену колгоспного двору + 1/7 частина, що успадкована після смерті батька).

Суд вважає, що відповідачу ОСОБА_2 також належить 2/7 частини у спірному житловому будинку (1/7 частина належна їй, як члену колгоспного двору + 1/7 частина, що успадкована після смерті бабусі ОСОБА_6 ).

Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Подавши до суду письмові заяви про визнання позову та відмову від права власності на частки у спірному будинку на користь позивача відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 фактично відмовилась від свого права власності на належні кожному з них частки у спірному житловому будинку по АДРЕСА_1 , а враховуючи те, що право власності на вказаний будинок до теперішнього часу зареєстроване не було, така відмова не підлягає внесенню до Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно.

Враховуючи відмову відповідачів від їх прав власності на відповідні частки у спірному будинку, суд вважає, що позивач правомірно претендує на спірний житловий будинок в цілому.

В той же час не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання за позивачем права власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_6 , оскільки він відмовився від прийняття спадщини. Право власності позивача на вказану частку визнається судом в порядку відмови від неї відповідача ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що позивач не наполягає на стягненні судових витрат з відповідачів, суд відносить їх на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 112, 524-526, 534, 548-549 ЦК УРСР, ст.ст. 3, 15, 16, 316, 319, 321, 328, 347, 355, 392, 1216, 1218, 1261,1267, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність», ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 353 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визначення ідеальних часток в спільному нерухомому майні та визнання права власності на спадкове нерухоме майно - задовольнити.

Визначити ідеальні частки в спільному нерухомому майні у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , по 1/7 частині за кожною особою.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування за законом, право власності на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 у вигляді належної йому на день смерті 1/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 успадкувала за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 належну їй на день смерті 1/7 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Прийняти відмову відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 РНОКПП НОМЕР_8 від права власності на майно у вигляді належних їм часток у будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь позивача ОСОБА_1 .

З урахуванням належної позивачу частки у спільному майні, успадкованої ним частки після смерті батька, а також часток від яких на його користь відмовилися всі інші співвласники, остаточно визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 право власності в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку 1987 року побудови, загальною площею 94,6 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м. (літ. - А-1), літньої кухні (літ. - Б,б), сараїв (літ. - В, Д, Е), гаражу (літ. - Г)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд Полтавської області в 30-ти денний строк з дня його підписання.

Головуючий суддя Д.С. Сиволап