Справа № 530/266/21
Номер провадження 2-с/530/4/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Должко С.Р., при секретарі Пилипенко Є.С., розглянувши заяву

ОСОБА_1 про скасування судового наказу, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2021 року суддею Зіньківського районного суду Полтавської області Дем"янченко С.М. було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Акціонерного Товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" п/р НОМЕР_2 в філії Полтавське облуправління АТ "Державний ощадний банк України", - 2151 (дві тисячі сто п"ятдесят одну) гривню 98 копійок та судового збору.

05.03.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області із заявою про скасування судового наказу № 530/266/21 від 18.02.2021 року.

В обґрунтування наданої заяви заявник посилається на те, що 18.02.2021 року Зіньківським районним судом Полтавської області було видано судовий наказ, який отриманий заявницею 24.02.2021 з повідомленням про вручення.

Копії судового наказу, ухвали судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 18.02.2021 року у справі №530/266/21 та заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про видачу судового наказу і доданих до неї документів були направлені йому Зіньківським районним судом Полтавської області 18.02.2021 року рекомендованим листом і отримані боржницею 23.02.2021 року, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням.

Відповідно частини 1, ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Таким чином встановлений Законом п`ятнадцятиденний строк для подання заяви про скасування судового наказу розпочався 24.02.2021 року і закінчується 10.03.2021 року.

ОСОБА_1 не погоджується із вищезазначеним судовим наказом і вважає, що його необхідно скасувати з наступних підстав:

Вимоги, які зазначені у судовому наказі вважає неправомірними, оскільки AT «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (надалі Стягувач) надав суду не повні та не достовірні дані, а саме між AT «Полтавагаз» і ОСОБА_1 , як споживачем за адресою АДРЕСА_1 договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕП від 30.09.2015року №2498, на який посилається Стягувач, не укладався.

В порушення абз.1 п.5 глави IV Кодексу газорозподільних систем та абз.5 п.2 Постанови НКРЕП України від 30.09.2015р. №2494, оператор газорозподільних систем AT «Оператор газорозподільних систем «Полтавагаз» не направив на її адресу супровідного листа разом із заявою-приєднання до Договору розподілу природного газу,

Стягувач зазначає, що на період до кінця 2019 року Оператор ГРМ визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01 жовтня 2018року по 30 вересня 2019 року (m2 розділ 6, глава VI Кодексу ГРМ).

Відповідно до постанови НКРЕКП №3037 від 24.12.2019 року з 1 січня 2020 року була введена оплата за розподіл (доставку) природного газу за тарифами встановленими регулятором, а саме для споживачів AT «Полтавагаз» з 01 січня 2020 р. у розмірі 1,14 грн. за 1 куб.м., а з 01 липня 2020 р. по 31 грудня 2020 р. - у розмірі 1,31 грн. за 1 куб.м.. Постановою НКРЕКП України № 2460 від 16.12.2020 року «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT « Полтавагаз » ( зі змінами від 30.01.2021р. №129) регулятором встановлена ціна на січень 2021 р. в розмірі 2,316 грн., а з 01 лютого 2021 р. - 2,136 грн. за 1 куб.м..

Даними постановами порушуються права заявниці, як споживача та надається перевага постачальнику газу.

Нарахування за розподіл газу у 2020 році (за жовтень 2018 р. - вересень 2019 р.) вважає не правомірним постільки до 1 січня 2020 року самостійно розраховувала суму платежу за спожитий газ, згідно показів лічильника, оплату здійснювала щомісячно по Договору про надання послуг з газопостачання за тарифами, які включали в себе і плату за послуги по розподілу та транспортування природного газу. Заборгованості по сплаті за спожитий газ не мала і не має.

Рахунок на оплату послуг з розподілу природного газу №063 на суму 2404,52 грн. разом із ПРЕТЕНЗІЄЮ AT «Полтавагаз» від 08.02.2021 року №106 за підписом начальника дільниці Сень С.І., в якій було зазначено суму боргу, яку необхідно було сплатити до 20 лютого 2021 року для запобігання передачі матеріалів до суду, 16 лютого 2021 р. приніс працівник газового господарства синові заявниці, а син передав їй. Дана Претензія направлена навіть без печатки підприємства, яке претендує на отримання коштів, що порушує порядок документообігу, в даному випадку формування і направлення Претензії.

Із вищезазначеного слідує, що будь-які твердження про якийсь там розподіл газу в центрацізованій системі газопроводів є химерними вигадками, оскільки настання реального наслідку розподілу газу в ценрталізованій системі газопроводу, шляхом його поділу на окремі частини окремо для кожного споживача неможливе.

Нормою ст. 203 ЦК України, визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме:

1.Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2.Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3.Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4.Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5.Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6.Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Заявник ніколи не мав і не має ніякого вільного волевиявлення, яке б відповідало його внутрішній волі, на укладення такого нікчемного правочину і ніякої заяви-приєднання вона не підписувала і не подавала. Такий правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином ніякого договору між ними не було укладено, бо такий договір є нікчемним, а нікчемний договір не тягне за собою ніяких правових наслідків.

Окрім того Боржник ОСОБА_1 в своїй заяві вказує, що при спробі перерахувати кошти на рахунок вказаний у філії Полтавського управління АТ " Державний ощадний банк України" наданого працівником AT «Полтавагаз» призначення платежу запрограмовано як за " техобслуговування" а не за " Розподіл" газу. Тобто стягувач безпідставно надав споживачу паперіцеь на оплату за проведення неіснуючих робіт.

У судове засідання, боржник не з"явилася, але направила заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання вимог про скасування судового наказу.

Із наданих заявником документів вбачається, що заявник окрім того, що нараховував суми, взагалі нічого не робив, відсутній акт виконаних робіт чи будь-які інші документи, які б пітверджували факт виконання ним хоч якихось робіт - послуг.

За таких обставин, в розумінні ст. 77 - 80 ЦПК України, надані заявником до його заяви про видачу судового наказу докази не можуть бути належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами наявності у ОСОБА_1 будь-якої заборгованості перед заявником.

Таким чином заявлені заявником вимоги є необгрунтовані і безпідставні, а тому виданий Зіньківським районним судом Полтавської області судовий наказ від 18.02.2021 року у справі №530/266/21, яким з нього стягується на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» заборгованості за розподіл природного газу основного боргу 2151,98 грн. та судового збору в розмірі 210,20 грн. підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 171 ЦПК України, заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Судовий наказ було видано 18.02.2021 року, судовий наказ боржником отримано 23.02.21 року. Заяву про скасування судового наказу було подано до суду 05.03.2021 року, у зв`язку з чим, суддя вважає, що боржником не пропущено п`ятнадцятиденний термін з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів для подачі заяви про його скасування.

Заява відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України, тому її необхідно прийняти до розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Статтею 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто, Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

При цьому процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Окрім того судом також враховується, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Відтак, проаналізувавши обставини справи та вимоги закону, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки заборгованість, згідно наданих сторонами доказів - відсутня.

Оскільки заявник заперечує проти вимог стягувача та вважає їх необґрунтованими у повному обсязі, у відповідності до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, виданий судом наказ підлягає скасуванню.

При цьому, представник заявника (стягувача), який звертався до суду із заявою про видачу судового наказу не позбавлений права звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження, визначеному ЦПК України.

За приписами частини другої статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 170, 171 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити.

Судовий наказ від 18.02.2021 року по справі № 530/266/21, виданий суддею Зіньківського районного суду Полтавської області Дем"янченком С.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» заборгованості за розподіл природного газу основного боргу 2151,98 грн. та судового збору в розмірі 210,20 грн.- скасувати.

Роз`яснити АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз»його право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С.Р.Должко