Справа № 199/9309/19
(2-др/199/16/21)
01 квітня 2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Остапенко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра заяву представника акціонерного товариства «МЕГАБАНК» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «МЕГАБАНК», приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Заверуха Наталя Іванівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Біотех Сістемс», про визнання недійсними акта приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та скасування запису про реєстрацію права власності, -
Представник Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення зазначивши, що 15 березня 2021 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська було у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «МЕГАБАНК», приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про визнання недійсними акта приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та скасування запису про реєстрацію права власності було відмовлено.
У своїй заяві заявник зазначає, що при ухваленні даного рішення, судом не було вирішено питання про судові витрати відповідача представника Акціонерного товариства «МЕГАБАНК», які відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку склали 4600,00 грн., про що представником відповідача було зазначено у відзиві на позов.
У судове засідання сторони згідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України не викликались.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до нього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 15 березня 2021 року ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «МЕГАБАНК», приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про визнання недійсними акта приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та скасування запису про реєстрацію права власності, яким у задоволенні позову було відмовлено.
Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд вважає, що відсутні підстави для стягнення судових витрат у вигляді правничої допомоги, оскільки до закінчення судових дебатів представник відповідача по справі відповідну заяву не зробив. Крім того, відповідно до договору №1 про надання правничої допомоги від 28.03.2019 року, укладеному між АО «ТАУЕР» та АО «МЕГАБАНК», витяг з якого надано представником відповідача (а.с.105 т.1), клієнт зобов`язується сплачувати гонорар за дії об`єднання по наданню правової допомоги та інші витрати, пов`язані із наданням правової допомоги. Проте, вказаний договір не містить розміру гонорару чи розміру інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, в той час як Акт наданих послуг від 18.06.2020 року містить посилання саме на договірну вартість послуг.
На підставі викладеного, керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -
Відмовити Акціонерному товариству «МЕГАБАНК» у стягненні судових витрат у вигляді правничої допомоги по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «МЕГАБАНК», приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Заверуха Наталя Іванівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Біотех Сістемс», про визнання недійсними акта приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та скасування запису про реєстрацію права власності.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.В. Руденко