КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2966/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Київ

Справа№ 370/1226/15-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Махлай Л.Д.

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року, ухвалене у складі судді Косенко А.В.,

у справі за позовом ОСОБА_3 - фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каміла»

та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі недійсним,

встановив:

У травні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 грудня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Камілла». Продаж цієї частки у розмірі 40% вчинено за 8 000 000 грн., які ОСОБА_4 , зобов`язався сплатити ОСОБА_6 протягом 60 календарних днів з моменту укладення та підписання договору, а ОСОБА_6 зобов`язався прийняти грошові кошти, про що свідчать підписи на останній сторінці договору. Відповідач ОСОБА_4 не виконав належним чином свої зобов`язання, які передбачені договором купівлі-продажу частки та не сплатив цієї суми коштів, внаслідок чого на момент звернення з цим позовом виникла заборгованість в розмірі 8 000 000 грн.

05 травня 2015 року між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_3 укладений договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла». У пункті 1.1 договору про відступлення права вимоги передбачено, що первісний кредитор передає йому право вимоги щодо отримання належних йому грошових коштів за відчужену належну частку в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» згідно з пунктом 6 частини другої договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла», укладеного 17 грудня 2014 року між ним та гр. Республіки Білорусь ОСОБА_4 , а новий кредитор приймає право вимоги в розмірі 8 000 000 грн., що належне первісному кредитору за основним договором від гр. ОСОБА_4 .

Позивач ФОП ОСОБА_3 просив:

- стягнути з ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 20 000 грн. як майнову поруку згідно пункту 1.5 договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла»» солідарно з громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_4 ;

- стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 7 980 000 грн., внаслідок невиконання зобов`язання за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року та договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 05 травня 2015 року, зареєстрований в реєстрі № 330;

- стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заподіяні збитки від інфляції в розмірі 3296000 грн. за весь час прострочення на момент вчинення правочину про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 05 травня 2015 року, зареєстрований в реєстрі № 330;

- 3% процентів річних від простроченої суми, що становить 91 396,67 грн. станом на момент вчинення правочину про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 05 травня 2015 року, зареєстрований в реєстрі № 330;

- винести рішення, яким дозволити державному виконавцю в процесі виконання судового рішення звернути стягнення на користь ФОП ОСОБА_3 р/р НОМЕР_1 в ПАТКБ «Правекс-Банк», МФО 380838 Код ЄДРПОУ за рахунок реалізації виявленого рухомого та нерухомого майна, часток в статутному капіталі товариств власником, яких є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та грошових коштів на рахунках ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в банківських установах, виявлені державним виконавцем в процесі виконання рішення суду.

31 серпня 2016 року в ході судового засідання позивачем за первісним позовом ФОП ОСОБА_3 було уточнено позовні вимоги шляхом подачі усних та письмових пояснень, а саме надано розрахунок суми згідно статті 625 ЦК України: розміру індексу інфляції на день постановлення рішення 4 192 000 грн.; 3% річних у розмірі 370 189,39 грн.

Вказував, що рішенням Господарського суду м. Києва від 21 квітня 2016 року у господарській справі № 910/25489/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30 червня 2016 року, було підтверджено факт сплати ОСОБА_6 своєї частки розміром 40% у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла».

13 листопада 2015 року ОСОБА_4 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ «ТД Камілла» від 05 травня 2015 року, що укладений між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_3 .

Свої вимоги обґрунтовував тим, що при укладенні договору про відступлення права вимоги його сторони не дотримались вимог частин першої, третьої статті 203 ЦК України, оскільки, на думку відповідача, в даному випадку мало місце відступлення права вимоги за грошовими зобов`язаннями, тобто фактично був укладений договір факторингу. Вважав, що за змістом вимог статті 1079 ЦК України та частини першої статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» такі послуги можуть надаватися лише банківськими установами, або фізичними особами підприємцями, однак у випадках прямо зазначених у законодавстві.

31 серпня 2016 року ОСОБА_5 також подала зустрічний позов до ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Насобіною Г.О., зареєстрованого в реєстрі за №1491 - недійсним.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року позов ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів - задоволено.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_6 на користь ФОП ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 20 000 грн., як невиконання зобов`язань за договором поруки.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ФОП ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 7 980 000 грн. як невиконане зобов`язання за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року та договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 05 травня 2015 року, зареєстрований в реєстрі № 330.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 користь ФОП ОСОБА_3 як відшкодування збитків від інфляції в розмірі 4 192 000 грн. за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1491.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ФОП ОСОБА_3 3% процентів річних від простроченої суми, що становить 370 189,39 грн. за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1491.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ФОП ОСОБА_3 3 683,23 грн. судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Каміла» - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі недійсним - відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року було скасовано у частині задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів, та в цій частині провадження у справі закрито. В іншій частині рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 березня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 31 травня 2017 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року в частині позовних вимог ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про стягнення вищевказаних грошових коштів з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відповідно на користь ФОП ОСОБА_3 .

У задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів - відмовлено. У решті рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року залишено без змін.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року ухвалено додаткове судове рішення, яким викладено резолютивну частину рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року в новій редакції із зазначенням кодів платників податків та посвідок на постійне місце проживання в Україні відповідачів та коду позивача у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.

Постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 жовтня 2017 року та касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року залишено без задоволення.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року, ухвала Апеляційного суду Київської області від 11 жовтня 2017 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 серпня 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а постанову Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року залишено без змін.

30 вересня 2019 року представник ОСОБА_7 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року, в якій також просила в порядку ч.3 ст. 370 ЦПК України скасувати рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року (додаткове рішення).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року в незміненій частині визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року (додаткове рішення) у цій справі - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Київського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Скасовуючи ухвалу Київського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року, суд касаційної інстанції посилався на те, що обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення оскаржуваним рішенням суду її прав має перевірятись після відкриття апеляційного провадження під час апеляційного розгляду справи, яке може бути закрите, якщо буде встановлено, що оскарженим рішенням суду першої інстанції питання про права та/або обов`язки особи, яка звернулася із апеляційною скаргою, не вирішувались. Тобто апеляційний суд повинен був відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , а в разі з`ясування, що судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, - закрити апеляційне провадження.

Отже, предметом апеляційного перегляду у цьому апеляційному провадженні є рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року, а також в порядку ч.3 ст. 370 ЦПК України - рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року (додаткове рішення).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, представник ОСОБА_1 посилалась на те, що оскаржуване рішення має істотний вплив на права та законні інтереси ОСОБА_1 , що зумовлено тим, що внаслідок використання позивачем цього рішення скаржника фактично позбавлено права власності на деякі об`єкти нерухомого майна. Оскаржуване рішення стало підставою для задоволення позовних вимог у інших справах про визнання недійсними договорів дарування семи земельних ділянок, двох квартир, частини нежитлових приміщень, частини будинку і частини земельної ділянки, та накладення арешту на її майно. Зазначає, що для неї не існує іншої можливості для встановлення обставин, на які вона посилалась в апеляційній скарзі, під час розгляду інших справ, оскільки саме в матеріалах цієї справи містяться основні докази.

Стверджує, що під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_6 свідомо замовчував факт повного розрахунку з ним ОСОБА_4 за договором про відступлення прав вимоги, чим ввів в оману суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій, що призвело до неможливості повного та всебічного дослідження обставин справи та винесення неправомірного рішення.

В судові засідання, призначені на 25 лютого 2021 року та 11 березня 2021 року не з`явились: особа, яка не приймала участі у справі - скаржник ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_8 , відповідач ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленими про розгляд справи.

24 лютого 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дороженко М.О. подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість в іншому судовому процесі. 25 лютого 2021 року представник ОСОБА_5 - адвокат Грушко О.О. також подав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість в іншому судовому процесі.

24 лютого 2021 року представник ОСОБА_6 - адвокат Пшеничний О.О. подав до суду заяву про розгляд справи без участі ОСОБА_6 та пояснення по суті спору.

У зв`язку з заявленим клопотанням представника скаржника судом апеляційної інстанції була оголошена перерва на 11 березня 2021 року, про що представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , представник ОСОБА_6 - адвокат Пшеничний О.О. були повідомлені засобами електронного та телефонного зв`язку.

Будучи повідомленими про розгляд справи на 11 березня 2021 року, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

В судовому засіданні 25 лютого 2021 року та 11 березня 2021 року позивач ОСОБА_3 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційне провадження закрити.

Представники відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення суду скасувати.

Враховуючи те, що представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 належним чином повідомлені про розгляд справи, колегія суддів вважала можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, що не з`явились в судове засідання, відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на зміст апеляційної скарги та судового рішення, що оскаржується, з урахуванням обставин даної справи, її складності, мотивованим викладенням позиції особи, яка не приймала участі у справі в її апеляційній скарзі та відсутністю потреби у наданні усних пояснень учасників справи, явка яких до апеляційного суду є необов`язковою, колегія суддів вважала можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, що не з`явились в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказані норми процесуального закону встановлюють порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

У постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 2- 4392/09, постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 638/21181/15-ц, постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 705/2-1281/2010Верховний Суд зазначив, що особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 січня 2020 року у справі № 2-1426/08, постанові від 30 січня 2020 року у справі № 646/6461/17, особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують або припиняють права або обов`язки цих осіб. Судове рішення слід вважати таким, яким вирішено питання про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов`язки цих осіб або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки цих осіб. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи.

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 1715/2798/12також зазначається, що в залежності від того, чи вирішувалось судовим рішенням питання про права та обов`язки особи, яка його оскаржує, визначається право на оскарження такого рішення. Судове рішення, що оскаржується особою, яка не залучалась до розгляду справи, повинно безпосередньо впливати на обсяг прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Звертаючись з даною апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржуване на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року має істотний вплив на права та законні інтереси ОСОБА_12 , що зумовлено тим, що внаслідок використання позивачем цього рішення скаржника фактично позбавлено права власності на деякі об`єкти нерухомого майна. Оскаржуване рішення стало підставою для задоволення позовних вимог у інших справах про визнання недійсними договорів дарування семи земельних ділянок, двох квартир, частини нежитлових приміщень, частини будинку і частини земельної ділянки, та накладення арешту на її майно.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків заявника, та лише після встановлення таких обставин переглянути справу за його апеляційною скаргою, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року не вирішує питання про права та обов`язки ОСОБА_1 , яка не була учасником справи, виходячи з наступного.

Під час розгляду цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 10 квітня 2007 року утворено ТОВ «ТД «Камілла» зі статутним фондом 1000 000 грн., про що зборами учасників вказаного товариства прийнято рішення, оформлене протоколом № 1. 15 травня 2007 року було проведено державну реєстрацію новоутвореної юридичної особи, про що зроблено реєстраційний запис № 0019860.

У вересні 2007 року та січні-вересні 2008 року прийняті зміни про збільшення статутного фонду ТОВ «ТД «Камілла» з 1 000 000грн. до 3 000 000 грн., з 3 000 000 грн. до 10 000 000грн. та з 10 000 000грн. до 20 000000 грн. відповідно, про що зборами учасників відповідного товариства прийняті рішення, оформлені протоколами № 12-09/2007 від 12 вересня 2007 року, № 17-01/2008 від 17 січня 2008 року і №19-09/2008 від 19 вересня 2008 року.

13 вересня 2007 року, 31 січня 2008 року та 23 вересня 2008 року проведено державну реєстрацію змін до установчих документів з підстав збільшення статутного фонду ТОВ «ТД «Камілла», про що зроблено реєстраційні записи № 1019860, № 2019860 та №3019860, а також, відповідно, і затверджено нові редакції статуту товариства.

Після внесення змін про збільшення статутного фонду ТОВ «ТД «Камілла», 17 грудня 2014 року проведені загальні збори учасників господарського товариства щодо розгляду заяви ОСОБА_6 про вихід зі складу учасників товариства та про перерозподіл часток учасників у зв`язку зі зміною складу, про що зборами учасників прийнято рішення, оформлене протоколом №02-12/2014.

17 грудня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла», зареєстрований за № 1491.

Згідно з пункту 1 договору, ОСОБА_6 , передав належну йому частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 40% ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 прийняв цю частку у власність, та зобов`язався сплатити за неї грошову суму в розмірі, в порядку та на умовах викладених у Договорі.

Свідоцтвом ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року підтверджено, що частка учасника ОСОБА_6 сформована у повному обсязі та дорівнює 40%, що становить 8000000 грн.

14 січня 2015 року реєстраційною дією № 2019860 ОСОБА_13 здійснив переведення на себе частки статутного капіталу ТОВ «ТД Камілла» у розмірі 40%, набутих за договором купівлі-продажу у ОСОБА_6 , і таким чином став власником 80% статутного капіталу ТОВ «ТД «Камілла» на загальну суму 16 000 000 грн., що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не сплатив ОСОБА_6 грошові кошти за придбану частку (40% в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла») на протязі 60 календарних днів визначених пунктом 6 договору купівлі-продажу частки, ОСОБА_6 заявою-вимогою (повідомленням) від 05 травня 2015 року сповістив ОСОБА_4 про невиконання зобов`язань в частині перерахування коштів за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла».

05 травня 2015 року між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_3 був укладений нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» № 1491 від 17 грудня 2014 року та про зміну первісного кредитора на нового.

Повідомленням від 06 травня 2015 року ОСОБА_6 сповіщено ОСОБА_4 про укладений договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» № 1491 від 17 грудня 2014 року та про зміну первісного кредитора на нового. Також було проінформовано, що ОСОБА_6 надано майнову поруку за виконання боржником грошового зобов`язання визначеного в пункті 6 частини 2 основного договору в розмірі 20 000 грн.

Повідомленням від 12 травня 2015 року ФОП ОСОБА_3 сповіщено ОСОБА_4 про укладений договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» № 1491 від 17 грудня 2014 року та про зміну первісного кредитора на нового, та запропонував ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протягом 3 діб з моменту отримання повідомлення перерахувати на вказаний ним рахунок грошові кошти в сумі 8 000 000 грн., які ОСОБА_4 зобов`язався сплатити ОСОБА_6 за придбану частку в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла».

Рішенням Господарського суду м. Києва від 21 квітня 2016 року у справі № 910/25489/15 за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «ТД «Камілла» треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ГУЮ в особі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району про визнання недійсними рішень, визнання недійсними редакцій статуту та скасування реєстраційних дій, в задоволенні позовних ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення Господарського суду м. Києва від 21 квітня 2016 року у справі № 910/25489/15 залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30 червня 2016 року, та постановою Вищого господарського суду України від 12 жовтня 2016 року.

При задоволенні первісного позову суд першої інстанції зробив висновок, що відповідно до укладеного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» ОСОБА_6 відчужив, а відповідач у справі ОСОБА_4 набув права на 40% статутного капіталу та взявши на себе зобов`язання на протязі 60 календарних днів оплатити вартість цієї частки в сумі 8 000 000 грн., не виконав його.

Тому суд вважав, що вказані кошти в сумі 7 900 000 грн. за виключенням 20 000 грн. як порука ОСОБА_6 , повинні бути стягнути з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь позивача ФОП ОСОБА_3 , який набув таке право шляхом уступки права вимоги ОСОБА_6 на його користь.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю, суд першої інстанції зробив висновок, що оспорюваний нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» №1491 від 17 грудня 2014 року та про зміну первісного кредитора на нового за номером 330 не є по своїй суті договором факторингу. Також суд вказав, що ОСОБА_4 не надано доказів того, що даним договором було порушено його права та інтереси.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 , суд першої інстанції вказав, що відомостей про повернення ОСОБА_6 його частки, які підтверджені належними доказами, ні ОСОБА_4 ні ОСОБА_5 не надали. Посилання ОСОБА_5 на рішення Господарського суду м. Києва від 01 серпня 2016 року у справі № 910/10255/16 суд відхилив, у зв`язку із тим, що до розгляду господарської справи № 910/10255/16 не було залучено ні ОСОБА_6 , ні ФОП ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Тому обставини, встановлені в цій справі, не можуть бути враховані щодо визнання договору купівлі-продажу частки недійсним.

З висновком суду першої інстанції у частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ФОП ОСОБА_3 20 000 грн. як невиконання зобов`язання за договором поруки; стягнення з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_3 7 980 000 грн. як невиконане зобов`язання за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі, стягнення з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_3 4 192 000 грн. інфляційних збитків та стягнення з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_3 370 189,39 грн. - 3% річних від простроченої суми погодився апеляційний суд у рішенні від 24 листопада 2017 року.

При скасуванні рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів і ухвалення у цій частині нового рішення, апеляційний суд зробив висновок, що у разі передання подружжям свого майна для здійснення підприємницької діяльності шляхом участі одного з них у створенні господарського товариства це майно належить товариству на праві власності, а подружжя набуває відповідне майнове право, яке реалізується одним із подружжя (засновником) шляхом участі в управлінні товариством, а другий із подружжя набуває право вимоги виплати йому певних сум у разі поділу майна між подружжям. Учасник господарського товариства має право розпорядження належною йому часткою в статутному капіталі товариства без згоди другого подружжя.

У зв`язку із чим суд апеляційної інстанції визнав передчасним висновок суду першої інстанції про стягнення грошових коштів з ОСОБА_5 на користь ФОП ОСОБА_3 та ухвалив рішення про стягнення грошових коштів з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_3 , а у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_5 - відмовив.

Таким чином предметом розгляду цієї справи було стягнення грошових коштів на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , відповідно до якого ОСОБА_6 передав належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» у розмірі 40%, а ОСОБА_4 прийняв вищевказану частку у власність та зобов`язався сплатити за неї грошову суму у розмірі, порядку та на умовах, викладених у договорі; а також договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла», сторонами якого були ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , відповідно до якого ОСОБА_6 як первісний кредитор передає належне йому право вимоги щодо отримання належних йому грошових коштів за відчужену частку в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла», укладеного 17.12.2014 року між ним та ОСОБА_4 , а новий кредитор ФОП ОСОБА_3 приймає право вимоги в розмірі 8 000 000 грн., що належне первісному кредитору за основним договором від ОСОБА_4 .

Отже, з матеріалів даної цивільної справи та оскаржуваного рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 не була стороною вищевказаних договорів купівлі-продажу частки у статутному капіталі, про відступлення права вимоги, та оскаржуваним рішенням не вирішувалось питання щодо правовідносин між сторонами вказаних договорів та ОСОБА_1 у межах даного спору про стягнення грошових коштів у зв`язку з невиконанням зобов`язань.

На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржуване рішення стало підставою для відкриття судових проваджень та прийняття судами рішень у справах за позовами ФОП ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування щодо наступного майна :

- земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,10 га, АДРЕСА_1 , площею 0,10 га, АДРЕСА_1 , площею 0,10 га, АДРЕСА_2 , площею 0,10 га, АДРЕСА_2 , площею 0,10 га, АДРЕСА_2 , площею 0,10 га, АДРЕСА_2 , площею 0,10 га, які стали власністю ОСОБА_1 на підставі договорів дарування від 15 та 20 квітня 2015 року, укладених між ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 ;

- квартири АДРЕСА_3 , що стала власністю ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири від 20 травня 2015 року, укладеного між ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 ;

- 1/3 частки нежилих приміщень, загальною площею 528,7 кв.м., розташованих у АДРЕСА_4 , що стали власністю ОСОБА_1 на підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 16 грудня 2016 року,

- квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 330,4 кв.м., що стала власністю ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 12 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 .

Однак зазначене майно, а також інше майно, про яке зазначає скаржник, не було предметом спору у даній справі, а незгода ОСОБА_1 з судовими рішеннями у справах щодо визнання договорів дарування недійсними, а також з діями, пов`язаними з виконанням оскаржуваного судового рішення, не свідчить про те, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції було вирішено питання про її права, інтереси та обов`язки.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не була учасником правовідносин, спір стосовно яких вирішений оскаржуваним рішенням, оскаржуване судове рішення безпосередньо не стосується прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 , як особи, яка не була залучена до участі у справі, а його мотивувальна та резолютивна частина не містять жодних висновків або суджень суду про права чи обов`язки ОСОБА_1 .

За викладених обставин ОСОБА_1 не має права на апеляційне оскарження рішення суду, отже, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо суті оскаржуваного рішення та встановлених між учасниками справи правовідносин не потребують правової оцінки у даному випадку, оскільки апеляційним судом встановлено, що оскаржуване рішення не стосується безпосередньо прав та обов`язків заявника, а тому підстави для перегляду оскаржуваного рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - відсутні.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно з ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувались, тому апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на дане судове рішення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 362 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 - фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каміла» та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі недійсним - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Махлай Л.Д.