Справа № 214/6552/19
2-п/214/8/21
У Х В А Л А

Іменем України

30 серпня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2020 року по цивільній справі №214/6552/19 за ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою 10.11.2020 року (а.с.87-89), в подальшому уточнивши зміст та вимоги шляхом подання уточненої заяви 11.03.2021 року (а.с.114-116), в якій просить суд: поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22.01.2020 року по справі №214/6552/19 про визнання права особистої приватної власності на майно; переглянути зазначене заочне рішення, скасувати його та призначити справу до розгляду в загальному порядку зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання заяви відповідач посилалася на те, що про розгляд справи відповідачу не було відомо,жодних повісток про виклик до суду, копії позову з додатками вона не отримувала, а відтак не мала об`єктивної можливості з`явитись до суду та подати відзив. Крім того, про наявність рішення суду відповідач дізналась випадково, а саме коли Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (суддя Євтушенко О.І.) 08.08.2020 року було відкрито провадження по справі за її позовом про поділ майна подружжя та ОСОБА_3 подав відзив на позов з долученням заочного рішення.

Щодо необґрунтованості вимог позивача ОСОБА_3 зазначила, що з 13.11.1992 року по 21.01.2020 року вони та ОСОБА_3 перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі. Саме в цей період часу вони придбали квартиру АДРЕСА_1 , яка відповідно є об`єктом спільної сумісної власності. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишився проживати в квартирі та чинить їй перешкоди у володінні та користуванні квартирою, а саме змінив замки до вхідних дверей квартири та не пускає в приміщення. Зазначила, що спірна квартира була придбана частково за рахунок коштів, які ОСОБА_3 брав у свого батька, що не спростовує факт придбання квартири в інтересах сім`ї.

Ухвалою суду від 22.03.2021 року заяву про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду. З огляду на наведені відповідачем доводи, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, судом поновлено процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Не погоджуючись із вимогами заяви про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22.01.2020 року по справі №214/6552/19, представник позивача ОСОБА_3 адвокат Руденко Ю.В. подала відзив, в якому просила відмовити в задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 , не вбачаючи доцільності у перегляді рішення. Свою позицію мотивувала тим, що фактично відповідач була неодноразово сповіщена належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення повісток за адресою її зареєстрованого місця проживання, свідченням чому є наявні в матеріалах справи документи, а відтак могла висловити свою позицію стосовно пред`явлених до неї вимог. Крім того відповідач викликалась до суду шляхом опублікування оголошення на сайту Судова влада, що в силу ч.11 ст.128 ЦПК України є свідченням належного повідомлення. Щодо підстав для перегляду заочного рішення по суті вирішення спору представник позивача вказувала на не надання відповідачем доказів, які б мали значення для справи та могли привезти до ухвалення протилежного рішення. Усі наведені відповідачем доводи за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим рішенням та не підтверджені жодними доказами, які б могли вплинути на результат вирішення справи. Окремо звертала увагу, що наразі предмет спору квартира АДРЕСА_1 у власності ОСОБА_3 відсутній, оскільки після ухвалення заочного рішення він, будучи власником житлового приміщення, у передбаченому законом порядку здійснив відчуження об`єкта нерухомості іншій особі. У зв`язку з відсутністю предмету спору представник позивача просила провадження по справі закрити.

Правом на участь в судовому засіданні представники сторін не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд заяви про перегляд заочного рішення за їх відсутності. Представник відповідача адвокат Мельниченко Ю.В. підтримав вимоги заяви, наполягав на її задоволенні; представник позивача адвокат Руденко Ю.В. заперечувала проти задоволення заяви з підстав, викладених у відзиві, та просила провадження по справі закрити за відсутністю предмету спору.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

За даних обставин, суд вважає за можливе заяву розглянути за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає цьому.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вимоги заяви про перегляд заочного рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як визначено ч.ч.1,2 ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

З аналізу ст.280 ЦПК України слідує, що для скасування заочного рішення необхідна одночасна наявність 4-х наведених умов, які в сукупності визначають матеріальний та процесуальний аспекти для скасування заочного рішення, що також визначено в п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2020 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на майно задоволено: визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; стягнуто з відповідача ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що про розгляд цивільної справи суд неодноразово повідомляв відповідача шляхом направлення судових та позасудових документів за адресою зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , публікацією оголошень на сайті Судова влада. Така ж адреса зазначена відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення як адреса реєстрації. На вказану адресу суд направляв відповідачеві копії позовної заяви, ухвали про відкриття провадження по справі та повідомлення про розгляд справи, що спростовує її доводи відносно не вчинення судом дій щодо її виклику до суду та не направлення копій судових та позасудових документів. У встановлені строки відповідач не заявила про свою участь у справі, у випадку неможливості прибуття не повідомила про поважність таких причин, відзив на позовну заяву не подала.

З огляду на викладене, з урахуванням характеру спору та предмету суд за наявності достатніх правових підстав розглянув справу в заочному порядку з урахуванням згоди на це представника позивача.

Відповідачем та її представником також не надано доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи та визначали необхідність перегляду заочного рішення. При ухваленні заочного рішення судом було належним чином надано оцінку усім наявним доказам, зокрема, показам допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 , письмовим поясненням приватного нотаріуса Дацко Я.О., встановлено джерело набуття спірного майна у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період перебування їх у шлюбі. До того ж у заяві про перегляд заочного рішення відповідач не оспорювала той факт, що на придбання квартири кошти давав батько позивача ОСОБА_5 , про що безпосередньо зазначено в п.7 договору купівлі-продажу квартири.

Посилання відповідача щодо чинення їй позивачем перешкод у користуванні квартирою, на надання доступу до приміщення, суд оцінює критично, оскільки такі обставини, навіть у випадку їх дійсності, не мають значення для вирішення спору. Будь-яких належних, допустимих доказів, які б свідчили про можливість віднесення спірної квартири до об`єктів спільної сумісної власності подружжя, оспорювання нею договору купівлі-продажу квартири в частині вказівки на фінансування купівлі майна за рахунок коштів, які надав позивачеві його батько,та могли б бути підставами для повторного перегляду рішення, відповідач суду не надала.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк не подала відзив на позов (заперечення), не заявила про свою участь у справі, не проявляла інтересу як до ходу її розгляду, так і протягом 4х років після ухвалення рішення, знаючи про свої кредитні зобов`язання та допущення порушення їх виконання, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав, які б виправдували необхідність повторного перегляду справи.

Всі інші доводи та мотивування, наведені відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення, по своїй суті є суб`єктивними та зводяться до переоцінки висновків суду за результатами вирішення спору і не можуть свідчити про неповноту з`ясованих судом фактичних обставин справи, а тому не можуть бути підставою для скасування заочного рішення суду.

Відповідно до правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеної в п.40 рішення від 03.04.2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України», та в рішенні «Устименко проти України» від 29.10.2015 року «…право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Повноваження судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру, але не для здійснення нового судового розгляду…».

Аналізуючи перелічені вище обставини, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2020 року, у зв`язку з чим вказану заяву слід залишити без задоволення відповідно до п.1 ч.3 ст. 287 ЦПК України, що не перешкоджає відповідачеві оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.247, 261, 280-288, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2020 року по цивільній справі №214/6552/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на майно залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати підписання ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвалу суду складено та підписано 30 серпня 2021 року.

Суддя А.В. Ткаченко