ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1065/21
провадження № 2/753/4234/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"17" березня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді Шаповалової К.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
19 січня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовної заяви позивач АТ КБ «Приватбанк» зазначив, що між АТ КБ «Приватбанк» та Вовком 06 березня 2019 року підписано договір б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 97 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. В подальшому відповідач збільшив кредитний ліміт до 200 000, 00 грн. Проте, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 28 жовтня 2020 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, що становить 216 586, 23 грн., яка складається з тіла кредиту та заборгованість за простроченими відсотками.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 січня 2021 року цивільну справу № 753/1065/21 передано судді Шаповаловій К.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 23 лютого 2021 року.
У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача у справі та відсутності підтвердження належного сповіщення його про день та час розгляду справи, 23 лютого 2021 року судове засідання було відкладено на 17 березня 2021 року.
Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження разом з позовною заявою та судові повістки з адресою, вказаною у позовній заяві: АДРЕСА_1 та за місцем його реєстрації: АДРЕСА_2 До суду повернулись конверти з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки у судові засідання 23 лютого, 17 березня 2021 року відповідач не з`явився, відзиву на позов не подав, позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі, ухвалою суду від 17 березня 2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи.
У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.
Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, приходить до наступного висновку.
АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказав, що відповідач 06 березня 2019 року підписав заяву № б/н, відповідно до якої отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну карту. Відповідач зобов`язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Станом на 28 жовтня 2020 року борг відповідача перед позивачем становить 216 586, 23 грн., що складається з заборгованості за поточним тілом кредиту в розмірі 128 952, 89 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 57 592, 63 грн., заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 10 819, 90 грн. та заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 19 220, 81 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» вказану заборгованість та судові витрати в сумі 3248, 79 грн. судового збору.
Судом встановлено, що 6 березня 2019 року ОСОБА_1 (відповідач у справі) підписав анкету-заяву «Про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку». (а.с.24 ).
З позиції позивача, підписавши заяву, відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (розміщенні на сайті Банку www.privatbank.ua), тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування. Відповідач підтвердив своє волевиявлення щодо приєднання до Умов.
Відповідачу було відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 97 000, 00 грн. Термін дії картки - березень 2022 року. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 194 000, грн.
В подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 13.03.2019 отримав кредитну картку типу «Преміальна картка World Black Edition» (кредитний ліміт до 200 000, грн.).
Відповідно до розрахунку позивача, станом на 28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість за простроченим тілом кредиту - 186 545, 52 грн.
За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені).
Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межі встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язувався повернути кредитні кошти в строки та обсязі, визначені умовами договору.
З положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В підписаній відповідачем 6 березня 2019 року анкеті - заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку зазначено, що ця заява в сукупності з пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між особою, що її підписала, і банком договір про надання банківських послуг. Крім того, в анкеті -заяві зазначено, що ОСОБА_1 ознайомився і згоден з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому у письмовому вигляді. Відповідач з викладеними у заяві та у довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки «Преміальна картка World Black Edition» погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви та у довідці проставлено особистий підпис відповідача. Вказані докази свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення статті 638 ЦК України, а підписання відповідачем анкети - заяви, довідки про умови кредитування та заявки на актуалізацію даних по преміальній карті (а.с. 25) підтверджує укладення між ним і банком договору.
Відповідач ОСОБА_1 зазначені обставини жодним чином не спростовав. Будь-яких заперечень щодо факту отримання від банку кредитної картки, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідач суду не наддав.
Факт користування відповідачем кредитними коштами крім того підтверджується довідкою про рух коштів по картці НОМЕР_1 , а також тим, що відповідач частково повертав/погашав заборгованість перед банком по кредитній картці.
Зважаючи на викладені обставини, суд вважає доведеними факт отримання відповідачем кредитних коштів у позивача, користування вказаними коштами та наявність непогашеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 186 545, 52 грн.
Крім того, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 19 220, 81 грн та заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит в розмірі 10 819, 90 грн.
Відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з частини четвертої статті 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду зазначила: оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.
Відповідно до статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно із частиною третьою статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. За статтею 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, банк нараховував відсотки за прострочення повернення коштів з розрахунку 74,4%, проте вказаний розмір відсотків не був узгоджений сторонами та позивачем до справи не долучено жодних доказів обізнаності відповідача про застосування такого розміру відсотків, у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів. Тому відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» процентів за користування кредитними коштами в розмірі 19 220, 81 грн. та заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит у розмірі 10 819,90 грн. оскільки підписана заява-анкета про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку не містить процентних ставок у вказаному позивачем у розрахунку розмірі.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку та до стягнення з позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 186 545,52 грн. Отже, позов слід задовольнити частково.
Належних та допустимих доказів того, що заборгованість в цій частині вимог розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем, боржником ОСОБА_1 до суду надано не було.
Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог становить 2798,18 грн.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 76-81,141, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд
позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 6 березня 2019 року в сумі 186 545 (сто вісімдесят шість тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 2 798 (дві тисячі сімсот дев`яносто вісім) гривень 18 копійок.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3 .
Суддя Шаповалова К.В.