Ухвала

24 березня 2021 року

м. Київ

справа № 200/14342/18

провадження № 61-911св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради,

третя особа - Дніпровська міська рада,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Дніпровської міської ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року в складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради (далі - КП «Муніципальна варта»), третя особа - Дніпровська міська рада, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання надання вільного доступу до майна.

Позов мотивований тим, що він є власником незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (до 15 жовтня 2014 року адреса нерухомого майна була визначена як: АДРЕСА_2 , а після 19 вересня 2017 року адреса незавершеного будівництва змінена: АДРЕСА_3 ). Незавершене будівництво знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером :02:422:0113 (надалі з кадастровими номерами:02:422:0126, :02:422:0127).

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 29 липня 2016 року у справі за позовом ТОВ «Ейфєль» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, у задоволенні позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.10.2016 року зазначене рішення суду першої інстанції змінено в частині правового обґрунтування відмови у позові.

На час звернення з позовом до суду ОСОБА_1 є власником спірного незавершеного будівництва.

15 травня 2017 року старший слідчий в ОВС ГСУ НП України, за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України, звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку, на якій здійснюється будівництво за адресою: АДРЕСА_1 .

У постанові про проведення слідчих дій на іншій території від 12 червня 2017 року старший слідчий в ОВС ГСУ НП України доручив працівникам СУ ГУ НП в Дніпропетровській області в кримінальному провадженні № 0001281 організувати виконання ухвал слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2017 року щодо накладення арешту на земельну ділянку, на якій здійснюється самочинне будівництво, площею 1088,8 кв. м, кадастровий номер :02:422:0113, за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання зазначеної постанови слідчий СУ ГУНП України у Дніпропетровській області видав постанову від 06 липня 2017 року, в якій постановив передати на відповідальне зберігання керівнику КП «Муніципальна варта» ОСОБА_2 земельну ділянку, незавершене і завершене самочинне будівництво та житлові приміщення, які належать фізичним особам на праві приватної власності.

07 серпня 2017 року слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська постановив ухвалу, в якій зобов`язав слідчих, які здійснюють та будуть здійснювати досудове слідство у кримінальному провадженні

№ 00001281, № 0000770, а також прокурорів, які

є процесуальними керівниками по цих кримінальних провадженнях, забезпечити безперешкодний доступ Прокоф`єву О. А. та уповноважених ним особам, до будівельного майданчика на АДРЕСА_1 , з метою користування та збереження своєї власності - рухомого майна у вигляді будівельної техніки та будівельних матеріалів, що розташовані на цьому майданчику та у недобудованому приміщенні.

08 вересня 2017 року адвокат ОСОБА_1 спробував увійти на об`єкт, проте співробітники відповідача не дозволили доступ до власності ОСОБА_1 , про що адвокат позивача подав заяву до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Слідчий Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у відповіді одному з власників квартир зазначав, що постанова слідчого судді направлена до КП «Муніципальна варта» для здійснення передачі об`єкта на відповідне зберігання власнику майна ОСОБА_1 .

Проте, на час подання позову працівники відповідача протиправно та безпідставно знаходяться на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 .

Розпорядженням Дніпропетровської міської ради від 15 жовтня 2014 року № 553-р спірному об`єкту нерухомості було присвоєно адресу: АДРЕСА_4 .

Розпорядженням в.о. міського голови Булавки Г. І. від 24 листопада 2015 року № 882-р вулиця Плеханова була перейменована на вулицю Князя Володимира Великого.

Розпорядженням в.о. міського голови Епіфанцевої С. В. від 12 вересня 2017 року № 1092-р визнано таким, що втратило чинність розпорядження Дніпропетровської міської ради від 15 жовтня 2014 року № 553-р.

Рішенням Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року № 80/24 «Про присвоєння адреси незавершеному будівництву багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_3 » надала об`єкту вищевказану адресу.

Дніпровська міська рада вважає себе власником спірного об`єкту нерухомості на підставі рішення від 20 вересня 2017 року № 83/24 «Про визначення об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_3 ».

Проте, вказане рішення втратило чинність на підставі рішення міської ради від 11 жовтня 2017 року № 30/25 та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутній запис про реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомості № 101 за адресою: АДРЕСА_3 , за Дніпровською міською радою.

Оскільки законним власником майна є ОСОБА_1 , а відповідач порушує його права користування та володіння таким майном шляхом створення перешкод у доступі до нього, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 шляхом зобов`язання відповідача надання вільного доступу до зазначеного майна.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та недоведеності. Суд дійшов висновку, що спірне майно на відповідальне зберігання відповідачу КП «Муніципальна варта» не передавалось, оскільки було отримано на відповідальне зберігання безпосередньо ОСОБА_2 як фізичною особою, про що свідчить його підпис в акті-приймання передачі від 06 липня 2017 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 та уповноваженим ним особам у користуванні належним ОСОБА_1 на праві власності нерухомим майном площею 1 088,8 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 (до 15 жовтня 2014 року АДРЕСА_2 , після 19 вересня 2017 року АДРЕСА_3 ) шляхом зобов`язання КП «Муніципальна варта» надати вільний доступ ОСОБА_1 та уповноваженим ним особам до належного на праві власності ОСОБА_1 нерухомого майна площею 1 088,8 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 (до 15 жовтня 2014 року АДРЕСА_2 , після 19 вересня 2017 року АДРЕСА_3 ).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Апеляційний суд дійшов висновку, що усі обставини відносно спірного об`єкту нерухомого майна, які виникли після ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд не бере до уваги, як такі, що перебувають поза межами цього судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції установив, що з боку КП «Муніципальна варта» дійсно чинилися ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належним йому на праві власності нерухомим майном площею 1 088,8 м. кв, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 (до 15 жовтня 2014 року АДРЕСА_2 , після 19 вересня 2017 року АДРЕСА_3 ).

На обґрунтування своїх висновків про суд апеляційної інстанції посилався на:

ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 07 серпня 2017 року № 200/12806/17 та від 14 грудня 2017 року № 200/20739/17, якими зобов`язано слідчих, які здійснюють та будуть здійснювати досудове слідство у кримінальних провадженнях

№ 00001281 і № 0000770, а також прокурорів, які

є процесуальними керівниками у цих кримінальних провадженнях, забезпечити безперешкодний доступ Прокоф`єву А. О. та уповноваженим ним особам, до будівельного майданчика на АДРЕСА_1 , з метою користування та збереження своєї власності - рухомого майна у вигляді будівельної техніки та будівельних матеріалів, що розташовані на цьому майданчику та у недобудованому приміщенні;

ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 14 грудня 2017 року № 200/20739/17, якою зобов`язано слідчих, які здійснюють та будуть здійснювати досудове слідство у кримінальному провадженні від 06 березня 2013 року

№ 81, передати ОСОБА_4 чи уповноваженій ним особі, на зберігання речовий доказ - недобудований будинок на АДРЕСА_3 , що розташований на земельній ділянці площею 0,1402 га, кадастровий номер :02:422:0127 та на земельній ділянці площею 0,0267 га, кадастровий номер :02:422:0126, який раніше було передано на відповідальне зберігання КП «Муніципальна варта».

Апеляційний суд вважав доведеним факт, що на час звернення із зазначеними позовними вимогами до суду, позивач у зв`язку з протиправними діями відповідача не міг реалізувати надане вищезазначеними ухвалами слідчих суддів право щодо здійснення вільного доступу до майна, власником якого він є.

Апеляційний суд визнав безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що спірне майно на відповідальне зберігання відповідачу КП «Муніципальна варта» не передавалось, оскільки було отримано на відповідальне зберігання безпосередньо ОСОБА_2 як фізичною особою, про що свідчить його підпис в акті-приймання передачі від 06 липня 2017 року, оскільки згідно з пунктом 4.1 Статуту КП «Муніципальна варта», затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 21 лютого 2018 року № 51/30, органом управління підприємством є керівник підприємства. Відповідно до пункту 4.7 Статуту керівник підприємства без довіреності діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах різних форм власності, організаціях, установах, закладах, судових органів всіх рівнів, у відносинах з юридичними особами та громадянами в межах та порядку, визначених цим Статутом. Таким чином, спірний об`єкт нерухомого майна переданий на відповідальне зберігання КП «Муніципальна варта» як юридичній особі, від мені якої діяв її керівник ОСОБА_2 , за актом приймання передачі речей від 06 липня 2017 року на підставі постанови старшого слідчого СУ ГУ НП в Дніпропетровській області підполковника поліції Гончарука А. О. про передачу майна на відповідальне зберігання від 06 липня 2017 року, яка, в свою чергу, була прийнята на підставі постанови старшого слідчого в ОВС

ГСУ НП України майора поліції Громадського О. А. про проведення процесуальних дій на іншій території від 12 червня 2017 року та ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2017 року.

Короткий зміст вимог та доводи касаційної скарги

У січня 2020 року Дніпровська міська рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року в справі № 804/3987/17 за позовом Дніпровської міської ради до департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, управління державного архітектурно- будівельного контролю Дніпровської міської ради, треті особи: ЖБК-88 «Металург», ДОДГО «Правозахисна спілка «Допоможемо дітям», ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та за участю прокуратури Дніпропетровської області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, встановлено факт відсутності, передбачених законодавством дозвільних документів на об`єкт незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . Тому, суд у цій справі дійшов висновку, що таке будівництво є самочинним.Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року скасовано в частині зобов`язання управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради звернутись із позовом до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта будівництва за вказаною адресою та про компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням, відповідно до статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». У решті постанову суду залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 у частині скасування постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 у справі № 804/3987/17 щодо зобов`язання управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради звернутись із позовом до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта будівництва за зазначеною адресою та про компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням, відповідно до статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» скасовано, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 в цій частині залишено в силі. Отже, судовим рішенням, що набрало законної сили встановлено, що об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом спору у цій справі, та який, як стверджує позивач, належить йому, є об`єктом самочинного будівництва;

виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Це майно не є об`єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Державна реєстрація не є підставою набуття права власності, а лише засвідчення державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не видається за можливе. Оскільки спірний об`єкт нерухомого майна є самочинним будівництвом, то відповідно до законодавства позивач не набув право власності на нього, а тому не має правових підстав на звернення з позовом про усунення перешкод у користуванні цим майном;

Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська розглядається цивільна справа № 202/3999/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа - Дніпровська міська рада, про визнання права власності на нерухоме майно: нежитлові приміщення та квартири, що розташовані в квартирному (багатоквартирному) житловому будинку (літ. А-8) загальною площею 7549,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 . Під час розгляду цієї справи позивач подав заяву про зміну предмету позову, за якою ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на матеріали, обладнання будівельні конструкції, конструктивні елементи будинку та іншого майна, що були використані в процесі будівництва (створення майна) за вказаною адресою. До позову ОСОБА_1 додав копію технічного паспорту на квартирний (багатоквартирний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 13 198,3 кв. м, що складений ФОП ОСОБА_7 02 вересня 2017 року, а на підтвердження права власності на спірне майно - лише Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 липня 2017 року № 92490215, відповідно до якої за позивачем зареєстровано право власності на квартирний (багатоквартирний) житловий будинок, що складається з цокольного поверху літ. А, загальною площею 1 088,8 кв. м, готовністю 44 %. З огляду на викладене не зрозуміло, які вимоги пред`явлено позивачем: про усунення йому перешкод у користуванні об`єктом нерухомого майна площе 13 198,3 кв. м чи 1 088,8 кв. м, та до якого з них відповідач має надати позивачу вільний доступ;

ухвалою слідчого суддіБабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Литвиненка І. Ю. від 07 серпня 2017 року № 200/12806/17 та ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Литвиненка І. Ю. від 14 грудня 2017 року № 200/20739/17 зобов`язано слідчих та прокурорів на вчинення певних дій, а не відповідача у цій справі. Оскільки об`єкт був переданий на відповідальне зберігання на підставі постанови слідчого, яка не скасована, та акту приймання передачі, то і повертатись з відповідального зберігання повинен на відповідній підставі. Тому про протиправність дій відповідача щодо ненадання доступу до спірного об`єкту відсутня, оскільки зберігання об`єкту проводиться на відповідній правовій підставі, яка не відпала. Крім того, на підставі акту приймання-передачі від 17 квітня 2019 року слідчий слідчого управління ГУ НП в Дніпропетровській області Марушкін С. І., у зв`язку з виконанням ухвал слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Литвиненко І. Ю. від 14 грудня 2017 року та 22 грудня 2018 року у справі № 200/20793/17, відповідно до постанови прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області Запашного М. О. від 11 березня 2019 року про скасування постанови про передачу майна на відповідальне зберігання від 06 липня 2017, передав представнику ОСОБА_1 , ОСОБА_8 на відповідальне зберігання спірне нерухоме майно. Враховуючи ці обставини, можна стверджувати, що предмет спору відсутній.

ухвалами Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська зобов`язано слідчих та прокурорів повернути (передати) позивачу майно, тому з урахуванням норми статті 303 КПК України, дії, бездіяльність та рішення слідчих та прокурорів повинні бути оскаржені в рамках кримінального процесуального законодавства України, а не шляхом звернення до суду з цивільним позовом про усунення перешкод у користування майном.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Дніпровської міської ради та витребувано справу із суду першої інстанції. Крім того, цією ж ухвалою суду у задоволенні клопотання Дніпровської міської ради про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року відмовлено.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

На підставі частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Дніпровська міська рада оскаржує судове рішення, крім іншого, з підстав порушення правил юрисдикції, вказуючи, що порушені у позові питання повинні розглядатись в порядку кримінального судочинства, а виключних випадків, за яких справа не підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, передбачених частиною шостою статті 403 ЦПК України, не встановлено.

Керуючись статтями 260, 403, 404ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Передати справу № 200/14342/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков М. М. Русинчук