КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/824/766/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Болотова Є.В.,

при секретарі: Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу міста Києва Криворучка Віктора Петровича, приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Лазоренко Лідії Євгенівни, приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олега Івановича; треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання дій неправомірними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

В Шевченківський районний суд міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу міста Києва Криворучка Віктора Петровича, приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Лазоренко Лідії Євгенівни, приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олега Івановича; треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання дій неправомірними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна із чужого незаконного володіння, в якому, з врахуванням збільшених позовних вимог, просив суд визнати неправомірним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Щур Олега Івановича № 22012149 від 11 червня 2015 року, згідно якого вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за суб`єктом: ОСОБА_1 ; визнати неправомірним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Щур Олега Івановича № 22012464 від 11 червня 2015 року, згідно якого вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за суб`єктом: ОСОБА_6 ; визнати неправомірним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Лазоренко Лідії Євгенівни № 22439067 від 27 червня 2015 року, згідно якого вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за суб`єктом: ОСОБА_5 ; визнати неправомірним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Криворучко Віктора Петровича № 24105525 від 02 вересня 2015 року, згідно якого вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за суб`єктом: ОСОБА_2 ; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 та передати ОСОБА_1 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що спірна квартира вибула із володіння позивача поза його волею, а вказані рішення державними реєстраторами прийняті з грубим порушенням вимог Закону України» Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на час прийняття рішень) та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМ України № 1141 від 26 жовтня 2011 року. Крім того, при прийнятті Рішення № 24105525 від 02 вересня 2015 було допущено такі порушення: не було перевірено факт виконання правочину та поданих документів; рішення було прийнято без перевірки наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; рішення було прийнято без здійснення пошуку відомостей у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також, нотаріус не перевірив, що до заяви не було долучено документ, який підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, документ про сплату адміністративного збору та прийняв рішення без наявності цих документів. Крім того, на час його прийняття не діяв Порядок № 703 від 22 червня 2011 року.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу міста Києва Криворучка Віктора Петровича, приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Лазоренко Лідії Євгенівни, приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олега Івановича; треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання дій неправомірними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна із чужого незаконного володіння.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на необгрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просив рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В доводах апеляційної скарги зазначається порушення Шевченківським районним судом міста Києва норм процесуального права, які проявились у відмові в задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у даній справі до розгляду Верховним Судом касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/26114/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олег Іванович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу міста Києва Криворучко Віктор Петрович, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Лазоренко Лідія Євгенівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Крім того, вказується на те, що суд першої інстанції не надав оцінки незаконності проведення реєстраційних дій приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олегом Івановичем та іншими реєстраторами.

Також звертається увага на те, що позивач не надавав своєї згоди, як на укладання договору купівлі-продажу квартири, на підставі якого, квартира вибула з його власності так і на проведення першої та наступної реєстрації майна у Державному реєстрі прав.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не скористались.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача і представника відповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факту і не надано суду документів на підтвердження того, що попередні власники чи відповідач незаконно заволоділи відповідним майном, або правочин з переходу права власності було визнано недійсним у встановленому законом порядку. Суд вказав, що на час вирішення спору, позивач ОСОБА_1 не є власником квартири АДРЕСА_1 , а її законним власником є ОСОБА_2 , а тому, будь-яких підстав для витребування квартири та передачі її позивачу немає.

В частині позовних вимог про визнання дій неправомірними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, суд мотивував рішення тим, що оскільки державна реєстрація прав на квартиру АДРЕСА_1 відбувалася на підставі чинних договорів купівлі-продажу, на даний час підстави вважати реєстраційні дії неправомірними та скасовувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відсутні.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, оскільки вони відповідають обставинам справи і узгоджуються з вимогами закону.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Стаття 387 ЦК України визначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння.

За приписами ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Згідно із роз`ясненнями, наданими в п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 № 5 особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому, суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно ч. 3 ст. 10 Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав, повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

В статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 листопада 2006 року за договором купівлі-продажу, ОСОБА_1 придбано квартиру АДРЕСА_1 . Право власності було зареєстровано за ним в Київському міському бюро технічної інвентаризації 27 листопада 2006 року за реєстровим номером 7136 (т. 1 а.с. 14-15).

Державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олегом Івановичем, 11 червня 2015 року прийнято Рішення № 22012149, згідно якого, вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 128).

Між ОСОБА_1 , від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І. за реєстровим № 983 від 14 травня 2015 року, діяв його законний представник ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 11 червня 2015 року було укладено договір купівлі - продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олегом Івановичем, та зареєстрований в реєстрі за № 459, згідно з умовами якого, ОСОБА_1 в особі свого представника передав у власність ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 220-223).

Також, державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олегом Івановичем прийнято Рішення № 22012464 від 11 червня 2015 року, згідно якого вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 (т.2 а.с. 123).

В подальшому, 27 червня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Лідією Євгенівною та зареєстрований в реєстрі за № 595, за умовами якого, ОСОБА_5 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 224-225).

Державним реєстратором приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Лідією Євгенівною прийнято рішення № 22439067 від 27 червня 2015 року згідно якого, вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 118).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передала у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02 вересня 2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу міста Києва Криворучко Віктором Петровичем та зареєстрований в реєстрі за № 504 (т. 1 а.с. 229-230).

Державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучко Віктором Петровичем було прийнято Рішення № 24105525 від 02 вересня 2015 року, згідно якого, вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 110).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року у справі № 761/38956/15 визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за номером АДРЕСА_1 , від 11 червня 2015 року, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олегом Івановичем, зареєстрований в реєстрі за № 459 (т. 2 а.с. 26-30).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09 березня 2017 року у справі № 761/38956/15 заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олег Іванович про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним (т. 2 а.с. 31-34).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року у справі № 761/26114/17 визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , від 11 червня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олегом Івановичем, зареєстрований в реєстрі за № 459 (т. 2 а.с. 207-211).

Постановою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/26114/17 заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олег Іванович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу міста Києва Криворучко Віктор Петрович, приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазаренко Лідія Євгенівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири (т. 3 а.с. 53-61).

Таким чином, встановивши вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до законного і обгрунтованого висновку, що оскільки станом на час вирішення спору єдиним законним власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , правочини, на підставі яких оспорювана квартира вибула із власності позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є чинними, в установленому законом порядку не визнані недійсними, тому відсутні, передбачені законом підстави, які визначені ст.ст. 387, 388 ЦК України для витребування квартири із володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 відповідно до ст. 81 ЦПК України не довів, що спірна квартира вибула з його володіння не з його волі іншим шляхом.

Відповідають вимогам закону і висновки суду в частині відсутності підстав для визнання неправомірними та скасування оспорюваних рішень державних реєстраторів щодо об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , оскільки державна реєстрація прав на квартиру АДРЕСА_1 відбувалася на підставі чинних договорів купівлі-продажу, а прийняття рішення про державну реєстрацію прав є виключно дискреційним повноваженням державного реєстратора, яке виконується на підставі документів, поданих йому заявником.

Колегія суддів приймає до уваги те, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України врахував висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 361/4307/16, в якій зазначено, що повноваження державного реєстратора щодо перевірки поданих для проведення державної реєстрації документів обмежені встановленням відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. Отже, державний реєстратор не може вважатися таким, що порушує права третіх осіб, якщо правомірно приймає рішення про державну реєстрацію прав і вносить запис про таку реєстрацію на підставі чинного та не скасованого рішення відповідного суб`єкта, який здійснює публічно-владні управлінські функції.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України колегія суддів враховує також висновки Верховного Суду щодо розгляду справ вказаної категорії, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16, з якої вбачається, що відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість, вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18)).

Доводи апеляційної скарги на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, а саме: відмова в задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду касаційної скарги позивача на постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/26114/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олег Іванович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу міста Києва Криворучко Віктор Петрович, приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазаренко Лідія Євгенівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири враховані судом апеляційної інстанції.

Так, постановою Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року клопотання представника ОСОБА_1 задоволено і провадження у даній справі було зупинено до розгляду Верховним Судом зазначеного касаційного провадження за справою № 761/26114/17.

На час перегляду справи в апеляційному порядку встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 серпня 2021 року у справі № 761/26114/17 касаційне провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, поданою в своїх інтересах та в інтересах малолітньої особи, на постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року закрито в зв`язку з тим, що оскаржуваною постановою апеляційного суду не вирішено питання про її права, свободи, інтереси або обов`язки з огляду на те, що оскаржуване судове рішення про відмову в задоволенні позову не стосується і не визначає її права чи обов`язки.

З врахуванням зазначеного, постанова Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/26114/17 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олег Іванович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу міста Києва Криворучко Віктор Петрович, приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазаренко Лідія Євгенівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, обгрунтовано, з дотриманням вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, врахована судом першої інстанції.

Посилання у доводах апеляційної скарги на інші порушення норм процесуального права, а саме: відхилення судом клопотання позивача про оголошення перерви в судовому засіданні до залучення у справі правонаступника третьої особи ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , врахуванню не підлягають, оскільки відповідно до ст. 376 ЦПК України вказане порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про ненадання судом першої інстанції правової оцінки незаконності проведення реєстраційних дій державним реєстратором приватним нотаріусом Щур Олегом Івановичем та іншими реєстраторами є необгрунтованими, так як мотивувальна частина рішення суду першої інстанції містить правові висновки про відсутність правових підстав для визнання неправомірними та скасування оспорюваних рішень державних реєстраторів щодо об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , тобто про законність дій державних реєстраторів, з якими погоджується і колегія суддів.

Підлягають відхиленню також посилання у апеляційній скарзі на відсутність повноважень у ОСОБА_7 у виданій йому ОСОБА_1 довіреності, посвідченій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандиба Л.Г. від 14 травня 2015 року, так як вказані обставини були предметом судового розгляду і дослідження у справах № 761/38956/15 та № 761/26114/17, у яких, судовими рішеннями, які набрали законної сили, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири відмовлено.

Інші доводи апеляційної скарги на необгрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Є.В. Болотов