КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5344/2021
справа №758/105/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фьючер Медіа" на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року, постановлену під головуванням судді Ковбасюк О.О.

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фьючер Медіа" про встановлення факту неправдивості інформації та її спростування,-

встановив:

В січні 2021 року ТОВ "Фьючер Медіа" звернулося до суду із заявою, у якій просить встановити факт неправдивості інформації та спростувати її.

Заяву обґрунтовано тим, що на сайті ua.news про товариство поширено неправдиву інформацію. Вжитими заходами не вдалось встановити власника цього сайту, у зв`язку із чим заявник звернувся до суду із цією заявою.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ТОВ "Фьючер Медіа" подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі посилається на помилковість висновків суду про наявність спору про право. Вказує, що заява подана на підставі статті 277 ЦК України у зв`язку із неможливістю встановити особу, яка поширила неправдиву інформацію. В свою чергу суд вправі закрити провадження, якщо відповідну особу буде встановлено в ході розгляду заяви.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Шинкарук М.М. апеляційну скаргу підтримав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції керувався частиною 4 статті 315 ЦПК України та виходив з того, що із обставин заяви убачається спір про право.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно із частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність і прикладну значимість, і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти лише як відсутність спору про суб`єктивне матеріальне право, але не відсутність спору про існування факту, що встановлюється. Відтак слід враховувати не тільки конкретну мету встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.

Таким чином, в окремому провадженні можуть бути розглянуті справи про встановлення фактів, якщо від цього залежить охорона прав та інтересів особи, створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Поряд з цим, статтею 91 ЦК України визначено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду. Юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії). Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно статті 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Захист особистих немайнових прав юридичної особи у зв`язку із завідомо неправдивим повідомленням або неумисним повідомленням недостовірної інформації щодо її уповноваженої (посадової чи службової) особи про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" у порядку, передбаченому цим Законом, здійснюється у такому самому обсязі, що і особистих немайнових прав фізичних осіб.

Статтею 34 ГК України визначено, що перешкодами у процесі конкуренції вважаються: дискредитація суб`єкта господарювання, нав`язування споживачам примусового асортименту товарів (робіт, послуг), схиляння до бойкоту суб`єкта господарювання або дискримінації покупця (замовника), або до розірвання договору з конкурентом, підкуп працівника постачальника або покупця (замовника). Дискредитацією суб`єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов`язаних з особою чи діяльністю суб`єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб`єкта господарювання.

Статтею 277 ЦК України унормовано, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім`ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

За змістом приписів статті 91 ЦК Украі?ни право на спростування недостовірноі? інформаціі?, визначене статтею 277 ЦК Украі?ни, мають не лише фізичні, а и? юридичні особи в передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформаціі?, яка шкодить діловіи? репутаціі? господарюючого суб`єкта.

Висновки суду першої інстанції про те, що із заяви убачається спір про право є підставними, оскільки у спорі про поширення інформації існують, щонайменше, дві сторони, кожна з яких може займати протилежну позицію щодо поширеної інформації. Проте суд не урахував, що заявник вказав на неможливість встановлення особи, яка поширила інформацію та власника Інтернет-ресурсу, на якому відбулось таке поширення.

Так, в заяві заявник вказав, що отримав від компетентної особи довідки від 24 листопада 2020 року №328-2020-Д з відомостями про власника веб-сайту, в якій вказано про неможливість встановлення особи власника веб-сайта https://ua.news.

Суд першої інстанції на зазначені доводи та докази уваги не звернув, що призвело до застосування законодавства без повного зв`ясування обставин у справі, які обов`язково має дослідити суд.

Отже, з урахуванням положень статей 91 та 277 ЦК України заявник, за відсутності можливості відновити свої права у спосіб пред`явлення позову до належної особи, реалізував право на звернення до суду за захистом своїх немайнових прав із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

В свою чергу, якщо під час провадження у справі суду стане відома особа, яка має відповідати за поширення інформації, яку заявник уважає недостовірною, суд вправі вирішити питання про залишення заяви без розгляду у відповідності до статті 294 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у відкритті провадження, не звернувши увагу той факт, що заявник не зміг своїми силами відшукати належного відповідача, про що навів посилання на відповідні докази.

Відповідно до статті 379 ЦПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановленім помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фьючер Медіа" задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 березня 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова