Справа № 357/3991/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Ярмола О. Я.

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши заяву відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

24.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, яким просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0009 №26 від 17.06.2013 року в зв`язку з тим, що не підписував даний договір.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2020 року, було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2020 року, за клопотанням позивача було призначено почеркознавчу технічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та зупинено провадження у справі.

01.02.2021 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було поновлено провадження у справі в зв`язку із поверненням матеріалів цивільної справи № 357/3991/20 з повідомленням про неможливість проведення експертизи.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.03.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки залишено без розгляду за заявою представника позивача.

12.03.2021 року представник відповідача, адвокат Тетеря С.І. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, де просить суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» в розмірі 24563,32 грн., мотивуючи тим, що ухвалою суду від 01.03.2021 року у справі №357/3991/20, позовну заяву ОСОБА_1 , залишено без розгляду, але в зв`язку з розглядом даної справи відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 24563,32 грн. Розмір витрат на професійну правничу допомогу визначені умовами договору про надання правової допомоги №18/12-10 від 22.12.2018 року, та додатковою угодою №30/04/20-08, якою доповнено договір додатком №30/04/20-08, факт їх надання підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг в рамках правової допомоги за договором про надання правової допомоги №18/12-10 від 22.12.2018 року та платіжним дорученням про оплату від 07.05.2020 року.

Сторони в судове засідання не з`явились про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

25.03.2021 року представник позивача, адвокат Червінчик Є.Е., засобами електронного зв`язку направив до суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні заяви відповідача щодо ухвалення додаткового рішення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги на рахунок держави.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок НЕОБГРУНТОВАНИХ дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Так, ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а положеннями ст. 257 ЦПК України визначено право позивача на подачу заяви про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантоване статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Із заяви вбачається, що представник відповідача посилається на те, що необґрунтованість дій позивача ОСОБА_1 , полягає у тому, що позивач не вчинив усі необхідні дії для проведення судової експертизи, яку просив суд призначити, що привело до неможливості її проведення з вини позивача та представник позивача не надав жодних доказів наявності поважних причин, у зв`язку з яким позивач не міг забезпечити проведення судової експертизи.

Так, згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Нормою ч. 5 ст. 142 ЦПК України, на яку відповідач посилається як на підставу стягнення судових витрат з позивача, передбачено право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тобто, відповідачу необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійсненні.

Така ж позиція висловлена у п. 38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме, що в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому, те що позивач не міг забезпечити проведення судової експертизи не може свідчити про необґрунтовані його дії.

В даному випадку, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів та постановлених судом ухвал в порядку Глави 9 «Заходи процесуального примусу» щодо зловживання позивачем чи її представником процесуальними правами, чи неправильних дій позивача при звернення до суду з вказаним позовом, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів заяви про ухвалення додаткового рішення, а вказані у заяві обставини не були встановлені судом при розгляді справи, адже рішення суду по суті спору не приймалось. Інших необґрунтованих дій з боку позивача, як то систематичне протидіяння правильному та швидкому вирішенню спору, умисність дій та винна поведінка заявником не доведено, а саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це її право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц та вказані висновки є обов`язковими для судів першої, апеляційної інстанції.

Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення заяви відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» з огляду на те, що судом не встановлено підстав, передбачених ч. 5 ст. 142 ЦПК України та не встановлені необґрунтовані дії позивача, як підстава для стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 137, 142, 246, 270, 257, 258, 260, 353, 354, 355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала складена 25.03.2021 року.

СуддяО. Я. Ярмола