Справа № 595/1843/20
Провадження № 2/595/101/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м.Бучач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, мотивуючи тим, що вона 28 травня 2018 року позичила ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 850 доларів США, однак останній зобов`язання належним чином не виконав, грошові кошти не повернув. На неодноразові звернення до відповідача з вимогою про виконання взятого на себе зобов`язання по поверненню грошових коштів, відповідач не реагував.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просила суд справу розглядати у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

28 травня 2018 року ОСОБА_2 склав розписку про те, що отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 850 доларів США з терміном повернення до 28 липня 2018 року.

У встановлений строк відповідач ОСОБА_2 зобов`язання не виконав.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-79цс14, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Таким чином, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, чим порушив права позичальника, а тому суд прийшов до переконання, що позов слід задовольнити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача трьох процентів річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, розраховані позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України три проценти річних (850х3%=25,5 долара США в рік) за порушення грошового зобов`язання за період з 28 липня 2018 року по 17 грудня 2020 року в розмірі 62 долара США є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача.

В силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.526, 625, 626, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 борг в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) доларів США та три проценти річних від простроченої суми, що складає 62 долара США.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 840,80 грн. судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути переглянуте Бучацьким районним судом. Заяву про перегляд рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В. Б. Федорончук