УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

25.03.2021

м. Одеса

Справа № 522/4695/21

Провадження № 2/522/6000/21

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Кріль Х.С. розглянула матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Голови Ради Суддів України Моніча Б.С.

ВСТАНОВИВ:

19.03.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Голови Ради Суддів України Моніча Б.С. Просить визнати протиправними дії щодо поширення інформації, зобов`язати спростувати інформацію, стягнути шкоду.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд вважає наявними підстави для відмови у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 186 та ст. 187 ЦПК України суддя до відкриття провадження у справі, після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст.175 і 177 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом та лише за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження відкриває провадження у справі.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд вважає, що у відкритті провадження у справі слід відмовити, виходячи з таких мотивів.

Згідно із ч. 1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 130-1 Конституції України визначено, що для захисту професійних інтересів суддів та вирішення питань внутрішньої діяльності судів відповідно до закону діє суддівське самоврядування.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 126 Закону "Про судоустрій і статус суддів" суддівське самоврядування - це самостійне колективне вирішення зазначених питань суддями.

До завдань суддівського самоврядування належить вирішення питань щодо: 1) забезпечення організаційної єдності функціонування органів судової влади; 2) зміцнення незалежності судів, суддів, захист професійних інтересів суддів, у тому числі захист від втручання в їхню діяльність; 3) участі у визначенні потреб кадрового, фінансового, матеріально-технічного та іншого забезпечення судів та контроль за додержанням установлених нормативів такого забезпечення; 4) обрання суддів на адміністративні посади в судах у порядку, встановленому цим Законом; 5) призначення суддів Конституційного Суду України; 6) обрання суддів до складу Вищої ради правосуддя та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, встановленому законом.

Згідно із частинами другою та третьою статті 127 Закону № 1402-VIII суддівське самоврядування в Україні здійснюється через:

1) збори суддів місцевого суду, апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду, Пленум Верховного Суду;

2) Раду суддів України;

3) з`їзд суддів України.

Порядок здійснення суддівського самоврядування визначається відповідно до Конституції України цим Законом та іншими законами, а також регламентами і положеннями, що приймаються органами суддівського самоврядування згідно з Конституцією України та цим Законом.

Зі змісту позову вбачається, що позивач висловлює невдоволення змістом інформації, яка викладена у листі від 24.02.2021 голови Ради Суддів України ОСОБА_2 . Вважає, що така інформація містить наклеп, який полягає в ніби-то тиску на суддів П`ятого апеляційційного алміністративного суду. Проте сам лист не додає до позову.

Разом з тим, поширення головою Ради Суддів України ОСОБА_2 певної інформації, викладеної у листі, не свідчить, що між позивачем ОСОБА_1 та головою органу суддівського самоврядування виникли правовідносини, що мають приватно-правовий характер. А це в свою чергу виключає розгляд справи у порядку цивільного судочинства.

Водночас, в постанові Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці щодо позовів до органів суддівського самоврядування" № 17 від 19.12.2008 зазначено, що скарги на рішення органів суддівського самоврядування (зборів суддів, конференцій суддів, з`їзду суддів України, рад суддів), а також скарги на дії, бездіяльність і рішення головуючих на зборах суддів, конференціях суддів, з`їзді суддів України та їх членів (делегатів), голів, їх заступників і членів рад суддів, пов`язані з діяльністю органів суддівського самоврядування, розглядаються самими органами суддівського самоврядування, згідно зі ст. 105-116 Закону України "Про судоустрій України" від 07.02.2002 №3018-III (діючого станом на час прийняття вищезазначеної постанови) та внутрішніми актами, які регламентують їх діяльність.

Проте, що сама правова природа діяльності органу суддівського самоврядування унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання незаконним та скасування його рішення, а тому вказаний позов не може розглядатися в судах зазначалось й в постанові від 20.03.2019 Верховного Суду у справі 804/4177/17.

Отже, як сама Рада рада суддів України, так і голова, який є її представником, у всіх випадках діють як орган суддівського самоврядування, який обговорює та вирішує питання внутрішньої діяльності суду, судової системи та приймає колективні рішення з обговорюваних питань, в тому числі й шляхом інформування листами. Проте Рада чи її голова не є й суб`єктом публічно-правових відносин.

Обраний спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту (пункт 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що висловлювання «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовних вимог, які не можуть розглядатися за правилами цивільного судочинства, так і тих вимог, які взагалі не можуть розглядатися судами (близькі за змістом висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала, зокрема, у пункті 66 постанови від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц, у пункті 59 постанови від 13 червня 2018 року у справі № 454/143/17-ц, у пункті 37 постанови від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, Суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Голови Ради Суддів України (Моніч Б.С.) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії, стягнення шкоди.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у п`ятнадцяти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Х.С. Кріль