Провадження №2/428/429/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року Сєвєродонецький міський суд

Луганської області у складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення,

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення, який мотивувала тим, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеній квартирі крім позивача та його доньок зареєстрована відповідач ОСОБА_3 , яка є колишньою дружиною позивача. Незважаючи на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 не є спільною власністю подружжя і шлюб з відповідачем розірвано більше року тому, відповідач і досі залишається проживати у належній позивачу квартирі. Відповідач мала достатньо часу для того, щоб переїхати до іншого житла, але досі цього не зробила. Позивач вважає, що таке спільне проживання з відповідачем суперечить його інтересам та моральним засадам суспільства, подальших підстав для проживання у належній позивачу квартирі, відповідач не має. Тому, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду і просить суд припинити ОСОБА_3 право користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; виселити ОСОБА_3 з квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Представник позивача ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала.

У зв`язку із неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.319, 321, 379, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії договору міни, посвідченого 30.12.1998р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Кізімою В.В.,зареєстрованого в реєстрі за №4478, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №13521 від 16.12.2020р., виданої відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.08.2019р. видно, що розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19.09.1998 року Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №527.

Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

У відповідності до п.4 ч.1, ч.2 ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача, будь-яких домовленостей з позивачем щодо їх проживання у спірній квартирі не існує і позивач заперечує проти проживання відповідача у його квартирі.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК Української РСР особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення.

Позивач зазначає, що відповідач самовільно займає належну позивачу квартиру та безпідставно проживає у ній, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що відповідач порушує права та законні інтереси позивача як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, а тому позивач має право заявляти вимоги щодо виселення відповідача із спірної квартири.

Встановлено, що позивач є власником та має право користування спірним жилим приміщенням, однак відповідач чинить йому перешкоди у такому праві.

Оскільки відповідач позов визнала, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, вважає позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення таким, що підлягає задоволенню.

Згідно із ч.1, 3 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України та положеннями ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору у сумі 420,40грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50% у сумі 420,40грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 141, 142, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України , суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) в інтересах ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення, задовольнити.

Припинити ОСОБА_3 право користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Виселити ОСОБА_3 з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 420,40грн.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області повернути ОСОБА_2 з державного бюджету частину судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 420,40грн. згідно з квитанцією від 08.12.2020 року №0.0..1.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І. О. Юзефович