Номер провадження: 22-ц/813/1296/21
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря Сіваченко Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахи Вадима Володимировича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , на дії заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахи Вадима Володимировича, за участю заінтересованої особи Товариства з обмеженої відповідальністю «Телетрейд Консалтинг»,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА.

Короткий зміст скарги на дії державного виконавця.

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою та просив визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області Саламахи В.В.; зобов`язати заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області Саламаху В.В, скасувати всі заходи примусового виконання рішення, зокрема арешт 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказав, що 13.11.2017 року Постановою №49162374 було скасовано заходи примусового виконання рішення, а саме арешт з машини та 1/4 частини квартири. Проте, станом на 20.12.2017 року арешт з майна не знятий. ОСОБА_2 порадив звернутися до реєстраційної служби самостійно.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламаха Вадима Володимировича. В іншій частині скарги відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заступник начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламаха В.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просять оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права.

Сповіщення сторін.

У судове засідання, призначене на 17 березня 2021 року, сторони у справі не з`явились, були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 29 березня 2021 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в резолютивній частині.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, задовольняючи скаргу на дії приватного виконавця, судом першої інстанції вірно встановлено, що на виконанні у Першому Приморському відділі державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження № 49162374 з примусового виконання ухвали по справі № 522/19354/15-ц від 25.09.2015 року, виданої Приморським районним судом м. Одеси.

13 листопада 2017 року Постановою ВП №49162374 було скасовано заходи примусового виконання рішення, а саме: скасовано арешт автомобіля ТОYОТА САМRY 2002 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яке було арештоване постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 49162374 від 28.10.2015 року.

Підставою для скасування заходів забезпечення примусового виконання стало рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2017 року по справі №522/19354/15-ц, яке набрало законної сили 29 липня 2017 року. Зазначене рішення разом з заявою про зняття арешту з майна було надане до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області - 02.11.2017 року, про що свідчить штамп установи з зазначенням дати отримання.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, арешт нерухомого майна накладений Приморським відділом ДВС Одеського МУЮ згідно постанови ВП №49162374 був не знятий станом на 20 грудня 2017 року.

Станом на час розгляду справи у суді першої інстанції встановлено, що арешт з квартири АДРЕСА_1 знятий, що підтверджується Інформаційною довідкою №163771253 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст. 18 ч.1 Закону в редакції станом на час вчинення виконавчих дій).

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час вчинення виконавчих дій) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час вчинення виконавчих дій) у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Пунктом 15 Інструкції з примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження.

Проте, матеріалами справи підтверджується, що державний виконавець не вчинив дії після винесення постанови про зняття арешту з майна, адже станом на 20.12.2017 року квартира скаржника знаходилась під обтяженням.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що бездіяльність заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Саламахи В.В., що виразилась у не надіслані постанови про зняття арешту до відповідного органу з метою зняття арешту, є неправомірною.

Проте, вимоги скаржника про зобов`язання заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Саламахи В.В. скасувати арешт не підлягають задоволенню, адже як вказувалося вище, станом на час розгляду скарги арешт з квартири знятий.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення скарги, адже бездіяльність державного виконавця на час здійснення виконавчих дій дійсно є неправомірною, оскільки державний виконавець не виконав обов`язків передбачених законодавством України, проте вимога про скасування арешту не може бути задоволеною, адже арешт фактично був знятий.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Однак колегія суддів вважає, що резолютивна частина підлягає зміні з огляду на те, що судом першої інстанції не деталізовано, які саме дії чи бездіяльність слід вважати неправомірними, а тому абзац другий резолютивної частини оскаржуваної ухвалити необхідно викласти в наступній редакції:

«Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламаха Вадима Володимировича щодо ненадіслання постанови про зняття арешту до відповідного органу з метою зняття арешту».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, однак судове рішення підлягає зміні в у другому абзаці резолютивної частини.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахи Вадима Володимировича задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2019 року змінити у резолютивній частині, а саме викласти абзац другий в наступній редакції:

«Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламаха Вадима Володимировича щодо ненадіслання постанови про зняття арешту до відповідного органу з метою зняття арешту».

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 березня 2021 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк