Ухвала

31 березня 2021 року

м. Київ

справа № 711/6385/18

провадження № 61-4263ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на судові рішення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року від ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшов документ, названий заявником як «апеляційна скарга».

Поданий документ був зареєстрований за вх. № 9401/0/220-21 як касаційна скарга та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 березня 2021 року справу призначено судді-доповідачеві Коротенку Є. В., судді, які входять до складу колегії: Зайцев А. Ю., Жданова В. С.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Отже, процесуальним зверненням до суду касаційної інстанції є подання саме касаційної скарги.

Вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги закріплені у статті 392 ЦПК України.

В порушення вимог пунктів 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено, зокрема рішення (ухвала), що оскаржується; клопотання особи, яка подає скаргу (прохальну частину).

Отже, відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України заявниці слід викласти клопотання щодо оскаржуваних судових рішень (прохальну частину) у відповідності до повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 409 ЦПК України, чітко зазначивши, які судові рішення нею оскаржуються та яке судове рішення вона просить ухвалити за результатами розгляду скарги.

Вказані обставини виключають можливість суду касаційної інстанції встановити, на які саме судові рішення подана касаційна скарга та з якими не погоджується ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, заявниці необхідно уточнити вимоги касаційної скарги, зокрема, вказати рішення (ухвалу), що оскаржується з зазначенням дат їх ухвалення.

Крім того, в порушення пункту 5 частини другої статті 389 ЦПК України в скарзі не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Таким чином, заявниці, крім іншого, необхідно подати до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги із чітким зазначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав) касаційного оскарження.

Крім цього, в порушення пункту 3 частини четвертої до касаційної скарги не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документу, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на судові рішення залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко