Ухвала

02 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 761/44150/16-ц

провадження № 61-4440ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 липня 2020 року.

На підставі касаційної скарги ОСОБА_1 не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження. Як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, вона подана з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження. Оскаржена постанова Київського апеляційного суду постановлена 30 липня 2020 року (відомості про складення повного судового рішення відсутні). Касаційна скарга подана до Верховного Суду 18 березня 2021 року, що підтверджується відповідною відміткою на штампі для вхідної кореспонденції. Тобто з пропущенням, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження (ураховуючи вихідні дні) було 31 серпня 2020 року.

У клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження. Клопотання мотивовано тим, що 31 серпня 2020 року ним було подано касаційну скаргу, яка ухвалою Верховного Суду залишена без змін для зазначення обов`язкових підстав касаційного оскарження. ОСОБА_1 зазначає, що подав уточнену касаційну скаргу із зазначенням підстав касаційного оскарження, однак ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2020 року касаційну скаргу було повернуто, оскільки заявником так і не було обґрунтовано обов`язкові підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України. В подальшому ОСОБА_1 21 січня 2021 року звернувся із заявою про роз`яснення судового рішення, у якій просив більш детально пояснити мотиви суду, викладені в ухвалі від 07 грудня 2020 року. Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2021 року у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення відмовлено. Таким чином, ураховуючи указані ухвали, ОСОБА_1 подає уточнену касаційну скаргу. Також, серед причин пропуску строку та підстав для його поновлення зазначено, що отримавши 15 січня 2021 року поштовим відправленням № 423 ухвалу Верховного Суду від 07 грудня 2020 року про повернення касаційної скарги, ОСОБА_1 вже 21 січня 2021 року звернувся із заявою про роз`яснення та чекав відповіді для з`ясування допущених порушень та їх виправлення. ОСОБА_1 зазначає, що указане свідчить, що на вчинення цих процесуальних дій, позивач не зволікав часу. Окрім цього, наявні інші непереборні обставини, які не сприяли в якнайшвидшому виправленню недоліків до вчасно поданої касаційної скарги, серед яких наявність на території України, в тому числі і в м. Києві, респіраторної хвороби COVID-19, а також захворювання людей серед близького оточення ОСОБА_1 спричинили необхідність самоізоляції для запобігання її поширенню, а також встановлення карантинних обмежень щодо соціальної діяльності та комунікацій, є однією з основних причин затримки та пропуску процесуального строку. З посиланням на пункт 3 Розділу XII Прикінцеві положення ЦПК України (у редакції від 02 квітня 2020 року) та розяснення Верховного Суду від 22 квітня 2020 року щодо продовження процесуальних строків під час дії карантину, ОСОБА_1 просить поновити та продовжити пропущений строк для зазначення у касаційній скарзі обов`язкових підстав касаційного оскарження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Однак, вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки ОСОБА_1 не обґрунтовує чому ним не виконано вимоги ухвали суду про залишення його попередньої касаційної скарги без руху. Окрім цього, особа, яка подала касаційну скаргу, не надає жодних доказів отримання 15 січня 2021 року ухвали Верховного Суду від 07 грудня 2020 року про повернення касаційної скарги та не обґрунтовує і не надає будь-яких належних доказів про те, чому звернувся з повторною касаційною скаргою лише 18 березня 2021 року.

Окрім цього, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18 червня 2020 року, який набрав чинності 17 липня 2020 року, викладено пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в такій редакції: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

ОСОБА_1 не обґрунтовано та не надано жодних доказів того, що пропуск строку на касаційне оскарження зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

На підставі викладеного, згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає залишенню без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа, яка подала касаційну скаргу, має право звернутися до суду касаційної інстанції зі заявою про поновлення строку на касаційне оскарження і навести інші підстави для поновлення строку, подавши відповідні докази.

Керуючись статтями 260, 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 липня 2020 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку будуть визнані неповажними у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат