Дата документу 31.03.2021 Справа № 311/402/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №311/402/20 Головуючий у 1 інстанції: Носик М.А.
Провадження № 22-ц/807/845/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Василівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив, до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Василівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12 грудня 2011 року державною виконавчою службою Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області на підставі виконавчого листа №2-1639, виданого 08 грудня 2011 року Василівським районним судом Запорізької області, було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку до повноліття дитини.

Від другого шлюбу з ОСОБА_3 має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї виданої Василівською міською радою Запорізької області, він зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дружиною, сином та донькою ОСОБА_7 .

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2017 року с нього стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

08 лютого 2018 року на підставі виданого Василівським районним судом Запорізької області виконавчого листа було відкрито виконавче провадження.

Вказав, що не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та приймати участь у її вихованні, але визначений судом розмір 1/4 частини від усіх видів його заробітку є досить великим для нього та негативно вплине на матеріальне становище його родини.

На підставі зазначеного просив зменшити розмір стягуваних щомісячних аліментів, визначених виконавчим листом №2-1639, виданим 08 грудня 2011 року Василівським районним судом Запорізької області, яким стягнуто з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до повноліття дитини на 1/8 частину усіх видів його доходу, починаючи з часу звернення до суду і до повноліття дитини.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, визначених виконавчим листом №2-1639, виданим 08 грудня 2011 року Василівським районним судом Запорізької області, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до повноліття дитини на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. У іншій частині позову у задоволенні відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на відсутність доказів погіршення майнового стану позивача, припинення стягнення аліментів на другу дитину після ухвалення рішення суду, наявність у дитини ОСОБА_9 проблем зі здоров`ям, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що має право на зменшення розміру аліментів.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2021 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10 березня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для зменшення розміру аліментів до визначеного судом розміру.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9)

15 травня 2008 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 17 вересня 2013 року, виданим Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області (а.с.10).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області Куроєд О.О. від 12 грудня 2011 року на підставі виконавчого листа № 2-1639, виданого 08 грудня 2011 року Василівським районним судом Запорізької області, відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 всіх видів заробітку до повноліття дитини (а.с.8).

14 жовтня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серія НОМЕР_2 від 14 жовтня 2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 14 жовтня 2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області (а.с.12).

Згідно з довідкою про склад сім`ї Виконавчого комітету синівської міської ради №4161 від 12 липня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_7 - донька (а.с.13).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 20 листопада 2017 року (а.с.14).

Постановою державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіни І.С. на підставі виконавчого листа №2/311/1292/2017, виданого 09 січня 2018 року Василівським районним судом Запорізької області, відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.15).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народився син від іншого шлюбу з ОСОБА_3 .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції у порушення вищевказаних вимог закону не звернув уваги на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини - ОСОБА_6 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

ОСОБА_2 належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що визначений розмір аліментів на утримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

З рішення Василівського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину вбачається, що при визначенні розміру аліментів судом першої інстанції було враховано стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надані позивачем докази стану здоров`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також не доводять таке погіршення майнового стану позивача, яке б свідчило про неможливість сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у визначеному розмірі.

Встановивши обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу дітям, суд першої інстанції належним чином не мотивував свій висновок про визначення розміру аліментів саме у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), не провівши належну оцінку стану здоров`я та матеріального стану позивача, а також інтересів дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 03 червня 2020 року у справі №760/9783/18.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, в задоволенні позову слів відмовити.

З огляду на зазначене, згідно з п.п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2020 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Василівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 31 березня 2021 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова