ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року

м.Суми

Справа №950/1373/20

Номер провадження 22-ц/816/498/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 ,

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 15 жовтня 2020 року у складі судді Чхайла О.В., ухвалене у м. Лебедин,

в с т а н о в и в :

10 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 25 липня 1998 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, однак протягом сімейного життя через різні погляди на шлюб та сім`ю, фізичне та моральне насилля з боку відповідача, його зловживання алкоголем, між ними склалися погані відносини, виникають постійні сварки, сімейні відносини припинені з 2017 року, подальше збереження шлюбу вважала неможливим.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 15 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25 липня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Лебединського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 92.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Заперечуючи проти розірвання шлюбу, вказує, що суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи, позивачем не надано доказів того, що вона зазнавала фізичного чи морального насильства з його боку, а також вживання ним алкоголю.

Вказує, що на час розгляду справи проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 с. Гончарівське Чернігівської області і був позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні. Суд не взяв до уваги його заяву про перенесення розгляду справи.

Зазначає, що при вирішенні справи судом не встановлено, чи є між сторонами неврегульовані спори щодо майна.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Учасники справи повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

З матеріалів справи убачається, що з 25 липня 1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 7 ).

Також встановлено, що між сторонами припинені подружні стосунки, їх сім`я фактично розпалася, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.

Зокрема, у позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що сімейні відносини з ОСОБА_2 припинені з 2017 року, з позовом про розірвання шлюбу вона звертається до суду вже третій раз, строки для примирення не дали позитивного результату.

У судовому засідання ОСОБА_1 позов підтримала (а.с. 38).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, та розгляд справи без його участі.

Так, ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час таа місце проведення попереднього судового засідання, однак з невідомих причин в судове засідання не з`явився (а.с. 20, 21).

Про призначення справи до розгляду на 30 вересня 2020 року відповідач був належним чином повідомлений, засобами телефонного зв`язку повідомив суд, що позов не визнає, у судове засідання з`явитися не може (а.с. 25, 26).

Розгляд справи було перенесено на 15 жовтня 2020 року (а.с. 35), ОСОБА_2 у судове засідання знову не з`явився, просив відкласти розгляд справи (а.с. 38).

Відповідно до ч. 1 ст. 240 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 223 цього Кодексу.

Врахувавши заперечення позивача проти відкладення розгляду справи, враховуючи положення ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд мав підстави розглянути справу по суті без участі відповідача на підставі наявних доказів, тому колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що судом не враховано його клопотання про відкладення судового розгляду.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про не вирішення судом питання про поділ майна, оскільки такі вимоги у позові ОСОБА_1 не заявлялися.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За наявності між сторонами спору щодо спільного майна подружжя, вони не позбавленні можливості звернутися до суду з позовом про поділ такого майна.

За таких обставин, ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Лебединського районного суду Сумської області від 15 жовтня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді : В.І. Криворотенко

О.І. Собина