Справа № 352/89/14-ц
Провадження № 22-ц/4808/413/21
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Томин
У Х В А Л А

31 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Пацаган В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду від 29 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи його тим, що на початку 2009 року він позичив своєму брату ОСОБА_1 кошти для придбання трактора, а саме, 2600 євро та 200 доларів США, про що була складена розписка. Однак останній в добровільному порядку такі кошти повертати відмовляється.

Рішенням Тисменицького районного суду від 29 грудня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , 70362,80 грн. боргу за договором позики, 12489,61 грн. трьох відсотків річних та 7150,12 грн. судових витрат, а всього 90002,53 грн. У решті позову відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у дохід державного бюджету у розмірі 60,12 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Також в апеляційній скарзі апелянтом було заявлено клопотання про призначення повторної почеркознавчої експертизи розписки, мотивоване тим, що Висновок експерта №762/763/19-22 від 18.09.2019 року, складений на виконання ухвали Тисменицького районного суду від 29 травня 2019 року, є суперечливим та викликає сумніви у його правильності. У висновку зазначено, що за підсумками результатів порівняльного дослідження можна твердити, що виявлені збіги, хоча і численні, проте не утворюють індивідуальної сукупності та не дають підстав для позитивного висновку про тотожність. Крім цього, значна варіативність зразків та незначна кількість виявлених розбіжностей не дає підстав для негативного висновку про тотожність. Тому, встановити ким, ОСОБА_1 чи іншою особою виконано підпис у борговій розписці від 02.09.2009 не видається можливим. Крім того, у дослідницькій частині висновку експерт посилається на те, що виявлені розбіжності є наслідком як тривалого часу між виконанням тексту розписки та зразків (9 років), а також можуть свідчити про виконання тексту розписки під впливом збиваючих факторів, серед яких, ймовірно, стан алкогольного сп`яніння та виконання текстів з установкою на зміну ознак власного почерку (як досліджуваного, так і зразків).

Зазначає, що таким чином, експерт встановивши, що текст і підпис виконано одним типом та кольором ручки, зазначив, що текст розписки виконано ОСОБА_1 , однак при цьому не зміг визначити ким виконано підпис.

Такі розбіжності у даному висновку є суттєвими, а сам висновок є суперечливим, тому викликає сумніви в його правильності.

Просить призначити у справі повторну судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставити питання: чи написаний текст розписки від 02.09.2009 року, оригінал якої підшитий на а.с. 18, ОСОБА_1 , чи іншою особою? Проведення експертизи доручити Івано-Франківському НДЕКЦ. Оплату за проведення експертизи покласти на апелянта.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта та його представника, відповідача, апеляційний суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 103, 105 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Згідно ч. 2 ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 року №1950/5, повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Як роз`яснення у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта.

Таким чином, згідно аналізу наведених норм, повторна судова експертиза призначається лише у разі обґрунтованих сумнівів у правильності висновку експерта та порушень у її проведенні.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Тисменицького районного суду від 11.05.2018 року було призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи написана розписка від 02.09.2009 року, оригінал якої підшитий на а.с. 18, ОСОБА_1 чи іншою особою?, чи підпис та дата у тексті розписки від 02.09.2009 вчинені ОСОБА_1 чи іншою особою? Проведення експертизи доручено судовому експерту Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України (т. 1, а.с. 139-140).

Згідно Висновку експерта №762/763/19-22 від 18.09.2019 року, складеного на виконання даної ухвали суду експертом ТВ КНДІСЕ ОСОБА_3 , підпис у борговій розписці від 02.09.2009 року, оригінал якої підшитий на а.с. 18, виконано рукописним способом, без попередньої підготовки до його виконання та використання технічних засобів відтворення. Рукописний текст боргової розписки від 02.09.2009 року, оригінал якої підшитий на а.с. 18, виконано ОСОБА_1 . Запис у тексті розписки від 02.09.2009 року виконано ОСОБА_1 . Встановити ким, ОСОБА_1 чи іншою особою виконано досліджуваний підпис у борговій розписці від 02.09.2009 року, оригінал якої підшито на а.с. 18, не видається можливим з причин, викладених у дослідницькій частині висновку (т. 1, а.с. 158-167).

При цьому в ухвалі суду від 11.05.2018 року експерт був повідомлений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок у відповідності до ст.ст. 384, 385 КК України, істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи також не встановлено, а твердження апелянта про сумніви у правильності висновку експерта не підтверджені належними та допустимими доказами.

З наведених доводів не вбачається, що наданий висновок є необґрунтованим чи викликає сумніви у його правильності, оскільки при призначенні та проведенні експертизи були додержані вимоги законодавства, компетентність експерта і його дії їх в межах його повноважень не викликають сумніву, наявна повнота відповідей на порушені питання та їх відповідність і узгодженість з фактичними даними, наявним в матеріалах справи, узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи, що в сукупності свідчить про обґрунтованість експертного висновку.

Таким чином доказів направлених на спростування вищезазначеного висновку матеріали справи не містять, а тому підстав для призначення повторної судової почеркознавчої експертизи судом не вбачається.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції стороною відповідача не заявлялося клопотання про призначення у справі повторної судової почеркознавчої експертизи.

Із врахуванням вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні даного клопотання.

Керуючись ст.ст. 103, 381, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук

Повний текст ухвали складено 2 квітня 2021 року.