ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/1190/20
Номер провадження: №22-ц/819/280/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Давиденко І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2020 року у складі судді Данилевського М.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Зелінського Володимира Федоровича, Реєстраційний відділ Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Державного реєстратора Зелінського В.Ф., Реєстраційного відділу Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 13.03.2017 року, у якому ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.02.2020 року виправлено описку, вона є власником земельної ділянки площею 0,0789 га, кадастровий номер :01:003:0427, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку вона звернулась із заявою до державного реєстратора Реєстраційного відділу Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області Зелінського В.Ф., однак їй відмовлено у проведенні державної реєстрації з тих підстав, що відповідно до відомостей з ДЗК №18581226 від 10.03.2020 площа земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0427 становить 0,0783 га, у той час як в рішенні Голопристанського районного суду Херсонської області від 13.03.2017 року у справі №654/3561/16-ц зазначено, що площа земельної ділянки складає 0,0789 га.

У зв`язку з наведеним позивач просила суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційного відділу Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області Зелінського В.Ф. №51526989 від 10 березня 2020 про відмову ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності на земельну ділянку площею: 0,0789 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:003:0427.

Заочним рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного реєстратора Зелінського В.Ф., Реєстраційного відділу Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, просила рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п.7 ч.1. ст.4 КАС України під суб`єктом владних повноважень слід розуміти орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Системний аналіз зазначених норм процесуального законодавства дає підстави для висновку, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, коли один з його учасників суб`єкт владних повноважень, здійснює публічно-владні управлінські функції і в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Отже, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад і участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий, проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Таким чином до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі договору дарування від 15 лютого 2002 року ОСОБА_1 прийняла у дар житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 789,0 кв.м. (а.с.34).

Рішенням сесії Голопристанської міської ради Херсонської області IV скликання за №980 від 20 квітня 2005 року ОСОБА_1 передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 789 кв.м. по АДРЕСА_1 в економіко-планувальній зоні №7 (а.с.26).

Рішенням сесії Голопристанської міської ради Херсонської області V скликання за №715 від 24 жовтня 2008 року ОСОБА_1 передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 783 кв.м. по АДРЕСА_1 , в економіко-планувальній зоні №7 (а.с.25).

03 серпня 2009 року на підставі рішення Голопристанської міської ради Херсонської області від 24 жовтня 2008 №715 ОСОБА_1 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0783 га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд серії ЯЗ № 250870 (а.с.31).

З матеріалів справи вбачається, що відомості у Державному земельному кадастрі про земельну ділянку позивача сформовані на підставі земельно-кадастрової документації, виготовленої з метою передачі земельної ділянки у власність на підставі рішення Голопристанської міської ради Херсонської області від 24 жовтня 2008 №715 і в порядку процедури, що передувала видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 250870, саме тому згідно довідки ДЗК земельна ділянка за кадастровим номером :01:003:0427 розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель землі житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, форма власності приватна власність значиться як така, що має площу 0,0783 га (а.с.30).

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 липня 2016 року визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №250870 від 03.08.2009 року, який посвідчує право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0783 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20-21).

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 березня 2017 року, у якому ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2020 року виправлено описку, за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0789 га, кадастровий номер :01:003:0427, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-7).

З пояснень ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції вбачається, що нею не пред`являлося державному реєстратору для внесення до ДЗК рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 липня 2016 року, яким визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №250870 від 03.08.2009 року, який посвідчує право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0783 га за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою реєстрації права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій розташований житловий будинок, ОСОБА_1 звернулась із заявою до державного реєстратора Реєстраційного відділу Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області Зелінського В.Ф.

Державний реєстратор рішенням від 10 березня 2020 року за №51526989 відмовив ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень, мотивуючи таку відмову тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме відповідно до відомостей з ДЗК №18581226 від 10.03.2020 площа земельної ділянки становить 0,0783га, а в рішенні Голопристанського районного суду №654/3561/16-ц від 13.03.2017, площа складає 0,0789 га.

З матеріалів справи і пояснень апелянта в суді апеляційної інстанції вбачається, що всі судові спори з суміжними землевласниками та землекористувачами вирішено, є рішення суду, які набрали чинності і підлягають виконанню, саме з метою проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку на підставі рішення суду позивач звернулась із заявою до державного реєстратора Реєстраційного відділу Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області Зелінського В.Ф., однак отримала безпідставну, на її думку, відмову, яку оскаржує в даній справі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував, що правовідносини між позивачем та державним реєстратором виникли саме у зв`язку із відмовою у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, отже, цей спір виник саме з публічно-правових відносин, державний реєстратор діяв як суб`єкт владних повноважень, дії якого щодо позивача останній вважає неправомірними та такими, що порушують його права.

Позивач оскаржує дії державного реєстратора та його рішення з приводу розгляду заяви у контексті статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», і цей спір не стосується речових прав на нерухоме майно третіх осіб, оскільки попередніми судовими рішеннями цей спір вже вирішено, а тому такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки відмова у проведенні державної реєстрації прав не свідчить про існування спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року № 916/1608/18 зазначено, що до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 (провадження № 12-58гс18). Захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи в публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що спір щодо визнання неправомірними дій державного реєстратора та визнання недійсним його рішення виник саме з публічно-правових відносин, оскільки державний реєстратор діяв як суб`єкт владних повноважень, дії якого щодо позивача останній вважає неправомірними та такими, що порушують його права.

Відповідно до ч.4 ст.377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про можливість розгляду цієї справи за правилами цивільного судочинства, а також враховуючи, що позовні вимоги підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції розглянув справу з порушенням норм процесуального права, то відповідно до положень п.4 ч.1 ст.374, ст.377 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати й закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст.367, п.4 ч.1 ст.374, ст.377 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2020 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Зелінського Володимира Федоровича, Реєстраційний відділ Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Роз`яснити ОСОБА_1 право протягом 10 днів подачі заяви про передачу справи до Херсонського окружного адміністративного суду до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 31 березня 2021 року

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська