Справа № 444/2847/15-ц
Провадження № 2/444/7/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Сагаль Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, стягнення частини вартості ремонту, визнання права забудовника на завершене будівництво та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. В подальшому подав заяву про збільшення позовнних вимог, в якій просить:

- Визнати 1/2 ч. житлового будинку та господарських споруд в АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , нажитим за час перебування у шлюбі з 1997 р. по 2015 р..

- Визнати його право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд в АДРЕСА_1 .

- Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості капітального ремонту будинковолодіння по АДРЕСА_2 , що становить 66500 грн.

- Визнати за ОСОБА_1 усі права, передбачені для забудовника, в тому числі і державну реєстрацію права власності на 1/4 частину завершеного будівництвом житлового будинку в АДРЕСА_1 , який не введено в експлуатацію.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 01 лютого 1997 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який був зареєстрований у Зашківській сільській раді Жовківського району Львівської області (актовий запис № 02) і проживали разом до травня 2015 року. З травня 2015 року позивач проживає у своїх батьків, а шлюб між ними розірвано згідно рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24.11.2015 року. Згоди, щодо поділу майна між ними не досягнуто, а тому він змушений звернутись до суду із позовною заявою про поділ спільного майна, набутого ними за час подружнього життя, оскільки 2005 році він розпочав будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка була виділена матері його дружини ОСОБА_3 згідно рішення Зашківської сільської ради від 25.01.2005р. № 17. Вказує, що вони з дружиною та її матір`ю проживали дружно, в згоді і саме за згоди тещі ОСОБА_3 розпочав будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 і позивач в рівних частинах понесли витрати на будівництво даного житлового будинку, так як з 2000 року він працює в ВАТ «Львівобленерго» та отримує велику заробітну плату і більшу частину коштів вклав у будівництво згаданого житлового будинку. Зазначає, що саме він займався виготовленням будівельного паспорта, електрофікації та газифікації даного будинку, виготовив технічний паспорт на даний будинок. Свідченням того, що вони перебували у хороших родинних відносинах є те, що позивач та його мати доглядали хворого батька тещі, а сам позивач займався його похованням. А тому, вважає, що 1/2 частина житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2 належить до майна нажитого позивачем та його дружиною в шлюбі.

Оскільки, житловий будинок по АДРЕСА_1 є завершений будівництвом однак не введений в експлуатацію - не проведено державну реєстрацію права власності, при вирішенні даного спору в судах склалася неоднозначна правова позиція щодо застосовування норм передбачених ч. 3 ст.331 ЦК України, яка передбачає, що завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Тому до введення в експлуатацію будинку до особи переходять права забудовника, окрім права власності.

03 лютого 2011 року його дружина ОСОБА_2 в Жовківській державній нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_3 ). Даний будинок належав дідусеві ОСОБА_2 . На час оформлення свідоцтва про право на спадщину будинок потребував капітального ремонту. Всі комунікації в будинку були застарілі. Тому позивач з дружиною за спільні кошти впродовж 2011-2012 років здійснили капітальний ремонт даного будинку та провели ряд будівельно-ремонтних робіт на загальну вартість 133100,00 грн. Таким чином, за рахунок вкладення спільних коштів подружжя житловий будинок який належить відповідачці ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину істотно зріс у вартості, а здійснені покращення не можна відокремити від будинку. А тому, на підставі вище викладеного просить позов задоволити в повному обсязі.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 звернулась за суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 з позовом про поділ спільного майна подружжя, а саме про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 :

- 1/2 частину вартості автомобіля марки " ВАЗ 210994-20", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, сірого кольору - 68250 грн.;

- 1/2 частину вартості скутера SPARK SP 150S-17, реєстраційний номер НОМЕР_2 - 10750 грн.

- 1/2 частину коштів на банківському рахунку № НОМЕР_3 в ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 1011,73 євро. (згідно курсу НБУ на 18.03.2021 року - 33372.22 грн.) - 16686,11 грн., на загальну суму 95686,11 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що під час шлюбу з відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 , а саме 16.08.2007 року, вони за спільні сімейні кошти в сумі 7 145,00 доларів США придбали автомобіль марки "ВАЗ 210994-20", реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2007 року випуску, червоного кольору.Згодом, 05.11.2008 року, також за сімейні кошти в сумі 37 250,00 грн. придбали автомобіль марки "ВАЗ 210994-20", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, сірого кольору (вартістю на даний час - 136500,00 грн.).Також для потреб відповідача за кошти сімейного бюджету під час перебування в шлюбі сторонами було придбано скутер моделі «SPARK SP 150S-17», реєстраційний номер НОМЕР_2 (вартістю на даний час - 21500 грн.).

Згідно Договору № SAMDNWFD900. укладеного з ПАТ КБ «Приватбанк». відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 є власником коштів у розмірі 1011,73 євро, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_3 , які були внесені на рахунок за спільною згодою для потреб сім`ї і також є спільним майном подружжя. Кошти на даний рахунок вносились відповідачем саме у валюті «євро» із тих коштів, які він отримував від матері позивачки ОСОБА_3 , що проживає в Італії, також у валюті «євро», і фактично за своїм походженням є коштами ОСОБА_3 , але оскільки знаходяться вони на банківському рахунку відповідача, то на час розгляду справи вони де-юре є спільними коштами подружжя.

Зазначає, що на час розгляду справи автомобіль марки "ВАЗ 210994-20", реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2007 року випуску був відчужений відповідачем, а виручені кошти сторонами були витрачені частково на поточні побутові потреби, а частково - на придбання нового автомобіля. Відповідач ОСОБА_1 користувався матеріальною підтримкою матері позивачки - ОСОБА_3 , яка з 1998 року працює згідно договору трудового найму у м. Джоверно (Італія). Згідно домовленості зі сторонами мати позивачки переказувала на рахунок відповідача ОСОБА_1 кошти, призначення яких для ведення будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 та придбання будівельних матеріалів. На той час відповідач не працював, а лише з 2000-го року влаштувався працювати контролером Жовківського РЕМ. Згідно довідки № 1633 від 08.09.2011 року про заробітну плату за період березень-серпень 2011 року середня заробітна плата позивача становила близько 3500 грн., а згідно довідки № 1789 від 27.05.2015 року середня заробітна плата позивача становила близько 5000 грн.. Іншого майна, яке є спільною власністю подружжя сторонами, на думку позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , набуто не було з огляду на співвідношення доходу родини та необхідних витрат. А тому просить зустрічний позов задоволити, а у задоволенні первісного позову відмовити за безпідставністю.

В провадженні суду знаходиться дана справа. 17.03.2021 року Жовківським районним судом Львівської області під головуванням судді Ясиновського Р.Б. було винесено ухвалу про об`єднання позовів в одне провадження. 23.01.2017 року дану справу після проведення повторного авторозподілу передано для розгляду судді Мікула В.Є..

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 повторно не прибули в підготовче с/з. Жодних клопотань до суду не подавали, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд вважає, що позивач та його представник не прибули до суду без поважних причин. Відзиву на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 не подали.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник адвокат Брона М.В. в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про повідомлення про розгляд справи. Однак представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 та представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 - адвокат Брона М.В. подала на адресу суду заяву про проведення судового засідання по справі за її відсутності. Також подала на адресу суду заперечення проти позову ОСОБА_1 за первісним позовом, в якому зазначає, що, як вказує позивач за первісним позовом ОСОБА_6 за його кошти здійснювалось будівництво половини житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 , а також, як вбачається з доповнення до вказаного позову, - за період часу в два роки ним вкладено в ремонт житлового будинку по АДРЕСА_2 66 550,00грн. З такої позиції ОСОБА_1 вбачається, що ним у зазначений період витрачалось на потреби сім`ї близько 2800 грн. на місяць (66550,00 грн./24 місяці = 2772,91 грн.) на будинок по АДРЕСА_2 і ще одна велетенська сума (не зазначена ним!) - на будову по АДРЕСА_1 . і такі вкладення - при зарплаті близько 3500 грн.. Окрім того, ОСОБА_1 проживав з родиною в житловому будинку по АДРЕСА_2 , спільно зі всіма користувався ним, господарськими спорудами, системою водопостачання та водовідведення, а також енергоносіями, не оплачуючи комунальні послуги. Крім вказаного, в значній мірі кошти із сімейного бюджету витрачались на утримання та виховання двох неповнолітніх дочок, кожна з яких відвідувала творчі гуртки та спортивні секції, а тому немала частина сімейних коштів йшла на лікування молодшої доньки, а отже можна зробити висновок, що позовні вимоги позивача за первісним позом ОСОБА_1 є необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, як безпідставні.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ч. 1 статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки позивач за первісним позовом та його представник ОСОБА_5 повторно не прибули в судове засідання, жодних клопотань до суду не подавали, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд вважає, що позивач та його представник не прибули до суду без поважних причин. Крім цього, суд вважає, що поведінка позивача та його представника свідчить про умисне затягування розгляду справи, а тому суд дійшов висновку про необхідність залишення первісного позову без розгляду.

Судом встановлено наступне. З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 не читабельний, виданого 14.08.2007 року Зашківською сільською радою Жовківського району Львівській області, вбачається, що позивачка за зустрічним позовом та відповідач зареєстрували шлюб 01.02.1997 року, про що складено відповідний актовий запис № 02. У зв`язку із державною реєстрацією шлюбу позивачка змінила своє дошлюбне прізвище " ОСОБА_7 " на " ОСОБА_6 ".

З рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24.11.2015 р. №444/1091/15-ц вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці відновити дошлюбне прізвище " ОСОБА_7 ".

З копії договору-застави від 05.11.2008 року вбачається, що ВАТ "ФОЛЬКСБАНК" та ОСОБА_1 уклали договір, яким придбаний автомобіль марки "ВАЗ 210994-20", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, сірого кольору, згідно договору купівлі-продажу автомобіля від 03.11.2008 року, передано у заставу для виконання зобов`язання щодо сплати кредитного договору №KF53535 від 05.11.2008 року. в сумі 37500 грн.

З копії договору №SAMDNWFD900 вклад "Стандарт" від 27.12.2013 року вбачається, що ОСОБА_1 відкрив депозитний рахунок, на якому розмістив кошти в сумі 1011,73 євро строком на 366 днів, тобто до 27.12.2014 року включно.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма ст. 368 ЦК України.

Відповідно до ст. 61 СК України, Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ч.3, 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом.

Відповідно до вимог ч. 2,4 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Оскільки вищезазначені транспортні засоби, власником яких згідно обліку МРЕВ є відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , перебувають в його користуванні, вважаю за можливе зазначені речі залишити у власності відповідача, а на користь позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 стягнути 1/2 частину їхньої ринкової вартості.

З врахуванням того, що відповідач за зустрічним позовом право позивача на майно, набуте у шлюбі, спір про яке наявний, не заперечив, свого відношення до позову не висловив, а також з врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що право позивача за зустрічним позовом підлягає захисту в судому порядку. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідач. А тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача за зустрічним позовом в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1120,00 грн., сплаченого при подачі позову до суду.

Керуючись статтями 23, 141, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, стягнення частини вартості ремонту, визнання права забудовника на завершене будівництво - залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 )

- 1/2 частину вартості автомобіля марки "ВАЗ 210994-20", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, сірого кольору - 68250 грн.;

- 1/2 частину вартості скутера SPARK SP 150S-17, реєстраційний номер НОМЕР_2 - 10750 грн.

- 1/2 частину коштів на банківському рахунку № НОМЕР_3 в ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 1011,73 євро. (згідно курсу НБУ на 18.03.2021 року - 33372.22 грн.) - 16686,11 грн. на загальну суму 95686,11 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 ) 1120 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 29.03.2021 року.

Суддя: Мікула В. Є.