Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1062/18

номер провадження 2/695/55/21

26 березня 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Середи Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Біліченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Золотоніської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Золотоніської міської ради (далі - відповідач), в якому просить:

-визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказала, що з січня 2008 року проживає у спірному житловому будинку, Ѕ частина якого належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , з 29.10.2010 зареєстрована та надалі проживає у вказаному будинку. Позивач стверджує, що добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито володіти ним, ставиться до цього майна як до власного, а саме: експлуатує його, вживає необхідні заходи для утримання майна у належному стані і безперервно володіє житловим будинком.

Розгляд справи здійснюється у порядку загального позовного провадження на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 06.06.2018, якою залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Ухвалою від 18.02.2019 залучено до участі у даній справі правонаступників третьої особи ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 17.07.2019 залучено до участі у даній справі правонаступника третьої особи ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_4 .

Відповідно до наявної в матеріалах справи заяви Золотоніської міської ради від 03.05.2018 № 950 (вх. № 5945 від 07.05.2018) відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розглянути справу за відсутності свого представника.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача надали до суду 13.10.2020 заперечення проти позову, згідно з яким просять відмовити у задоволенні позову, посилаючись на незаконність вимог позивача, їх необґрунтованість, відсутність у позивача права на звернення до суду з огляду на наявність законних спадкоємців спірного будинку, що підтверджується належним чином оформленими документами та доказами.

У судове засідання з розгляду даної справи, яке призначене на 12 год. 00 хв. 26.03.2020 позивач не прибула. Згідно з наявною в матеріалах справи заявою представника позивача від 26.03.2021, наданою перед початком судового засідання, останній просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судове засідання також не прибули, про причини такої неявки суд не повідомили, що на думку суду не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 з січня 2008 року проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою голови квартального комітету № 12 від 30.01.2018 № 18. З 29.10.2010 позивач зареєстрована за вказаною адресою.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_5 належала Ѕ частини житлового будинку з прибудовами, загальною площею 108,3 кв.м., житлова прибудова та належна частина господарчих будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Золотоніською державною нотаріальною конторою 16.08.1986 за р. № 2951, право власності на яку зареєстровано в Золотоніському відділку Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації 19.08.1986 за №1400.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 02.03.2002, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті: Черкаська область, м. Золотоноша.

Згідно із заявами від 19.08.2002 №371, від 31.08.2002 № 378, поданими до Золотоніської міської державної нотаріальної контори Макота Микола Павлович та ОСОБА_7 прийняли майно, яке залишилось після померлої ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 15.01.2008, помер ОСОБА_7 , спадкоємцями якого згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.07.2010 та від 30.10.2019 є ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.2019, виданого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3200 ОСОБА_9 є власником 1/8 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був ОСОБА_7 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується відповідним витягом від 30.10.2019 індексний номер витягу 186912758.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.2019, виданого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3199 ОСОБА_8 є також власником 1/8 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був ОСОБА_7 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується відповідним витягом від 30.10.2019 індексний номер витягу 186912739.

Крім того згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.10.2019, виданого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2968 ОСОБА_4 є власником 1/4 частини у частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був ОСОБА_6 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується відповідним витягом від 31.10.2019 індексний номер витягу 186956271.

Посилаючись на добросовісність заволодіння майном, та відкрите, безперервне володіння ним позивачем понад 10 років, із січня 2008 року, позивач звернулась до суду з даним позовом, за змістом якого просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на Ѕ частки житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно із статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна тривалість володіння складає десять років.

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18), від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18), від 11 березня 2021 року у справі № 552/1033/20 (провадження № 61-12820св20).

Суд зауважує, що позивач як володілець майна повинна бути впевнена у тому, що на це майно не претендують інші особи і вона отримала це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

З матеріалів справи судом встановлено, що Ѕ домоволодіння, набуття право власності на яке за набувальною давністю, позивач просить суд визнати, успадковане третіми особами, а отже позивач достовірно знала, що на дане майно претендують вказані особи.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність обов`язкової умови для набуття права власності за набувальною давністю - добросовісності позивача під час заволодіння нею Ѕ частки житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача, а тому у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю, витрати позивача щодо сплати судового збору у сумі 704 грн 80 коп. належить віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Золотоніської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Л.В.Середа