Справа № 643/1625/21
Провадження № 2/643/2714/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Олійника О.О.,

за участю секретаря судових засідань - Свешнікової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 23 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 182; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн. з усіх видів доходів відповідача, щомісячно до досягнення донькою повноліття.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 23 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 182. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що сім`я розпалася, шлюбно-сімейні відносини припинені. Збереження сім`ї вважає неможливим. Також позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн. з усіх видів доходів відповідача, щомісячно до досягнення донькою повноліття, оскільки відповідач є батьком доньки, однак ухиляється від обов`язку щодо її утримання, не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги.

В судове засідання позивачка не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності із зазначенням щодо підтримання позовних вимог в повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Відповідач вказує, що не заперечує свого обов`язку щодо сплати аліментів на утримання його доньки, однак вважає за можливе визначити їх розмір у сумі 1500,00 грн. щомісячно оскільки в нього на утриманні є цивільна дружина, офіційно він працевлаштований та отримує дохід у середньому на місяць у розмірі від 8000 грн. до 40 000 грн., а тому немає можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 23 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 182 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ). Від шлюбу подружжя мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).

Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та мешкає разом із матір`ю позивачкою у справі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Беручи до уваги те, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, суд дійшов висновку, що шлюб між подружжям необхідно розірвати.

Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів на утримання доньки, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судому разі достатності заробітку(доходу)платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів.

З матеріалів справі вбачається, що дитина разом з батьком не проживає, знаходиться на утриманні матері.

При визначенні розміру аліментів суд враховує впершу чергу інтереси дитини, її вік, яка народилася у 2004 році, необхідність подальшого навчання після закінчення нею загальноосвітньої школи, позицію сторін по справі. За таких обставин, суд вважає за доцільним частково задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 2000 грн.

Стаття 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12,13,81,259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 23 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 182 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище дружини залишити - « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 908 грн.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. з усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 лютого 2021 року.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у сумі 908 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Москосвський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 01.04.2021 року.

Суддя - О.О. Олійник