Справа №173/2289/20
Провадження №2-о/173/29/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді - Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

За участю: заявника - ОСОБА_1

представника заявника - адвоката Романовської Т.М.

представника заінтересованої особи - Волкова В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами окремого провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника, адвокат Романовська Тетяна Миколаївна, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне,-

ВСТАНОВИВ:

22.12.2020 року до суду звернувся заявник ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Романовська Т.М., з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Верхньодніпровський районний відділ Державної міграційної служби України

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до за правилами окремого провадження з викликом сторін на 18 лютого 2021 року.

18.02.2021 року розгляд справи відкладений за клопотанням представника позивача до 30.03.2021 року.

24.02.2021 року від заявника надійшла заява про уточнення вимог, в якості заінтересованої особи зазначене Головне управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

У судовому засіданні 30.05.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Згідно заявлених вимог за уточненою заявою заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт, що ОСОБА_2 на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року чи 13 листопада 1991 року постійного проживання на території України.

В обґрунтування заявлених вимог за уточненою заявою заявник посилається на наступне: він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Його мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Інформації про батька немає, оскільки він відносин з ним не підтримував.

З народження і поданий час ОСОБА_1 , проживає у Верхньодніпровському районі, але документу, підтверджуючого його особистість, тобто паспорту, він не отримував, у зв`язку з цим він не має можливості підтвердити свою особу та вчиняти правочини, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні заявник і представник заявника заявлені вимоги підтримали за підставами , викладеними у заяві та просили їх задовольнити. Також заявник пояснив, що він разом з матір`ю проживали на території Верхньодніпровського району, спочатку проживали в м. Верхньодніпровську. Потім переїхали в сел. Дніпровське та проживали там. Його мати народилась та весь час проживала на території Верхньодніпровського району, нікуди не виїздила та закордонного паспорту не мала. Він також за межі держави не виїздив.

Заінтересована особа, представник Державної міграційної служби України Дніпропетровській області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених вимог.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши учасників розгляду справи, свідків, з`ясувавши зміст заявленої вимоги вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України визначений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як передбачено п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 з наступними змінами.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не встановлено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений документ який посвідчує факт, що має юридичне значення.

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право

За доводами заявника судом встановлено, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Верхньодніпровську, що підтверджується копією свідоцтва про народження, та з народження і по даний час проживав разом з матір`ю в м. Верхньодніпровську та на території Верхньодніпровського району.

Мати заявника, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Інформації про батька заявника немає, оскільки заявник відносин з ним не підтримував.

Факт проживання заявника та його матері в м Верхньодніпровську Дніпропетровської області та на території Верхньодніпровського району Дніпропетровської області підтверджується показаннями свідків: ОСОБА_3 .. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Так свідок ОСОБА_3 , в судовому засіданні підтвердив, що він з дитинства знає заявника. Вони проживали в одному будинку та товаришували. Також він знав матір заявника, знав, що вона працювала на комбікормовому заводі. В подальшому родина заявника виїхала до сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. за межі держави ні заявник, ні його мати не виїздили.

Свідок ОСОБА_4 ,. в судому засіданні пояснив, що він знає заявника та його матір близько 10 років, так як проживає в будинку напроти. З заявником вони разом працювали в котельні. Заявник, його мати та бабуся проживали в сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, де зараз проживає і заявник.

Свідок ОСОБА_5 , пояснила, що мати заявника є її сестрою, яка в 1992 році усиновила заявника і заявник також є членом їхньої сім`ї. Спочатку її сестра із сином проживали в м. Верхньодніпровську, там мали квартиру. Її сестра з 1982 року по 1996 рік працювала на комбікормовому заводі. Потім сестра продала квартиру в м. Верхньодніпровську та переїхала проживати в сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, де вони проживала з батьками та сином. Там заявник ходив в садочок, потім до школи, а потів навчався в ПТУ-19. Ні заявник ні його мати за межі держави не виїздили.

Факт проживання ОСОБА_2 , на території Верхньодніпровського Дніпропетровської області підтверджується також записами в трудовій книжці, з якої вбачається, що 1980 році ОСОБА_2 ,. була прийнята у Верхньодніпровський міжколгоспний комбікормовий завод, переводилась в межах даного підприємства та в 1997 році була звільнена в зв`язку із скороченням штатів.

Оцінюючи всі надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявниці ОСОБА_2 ,. станом на 24.08.1991 року на території України, а саме в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області.

Встановлення даного факту потрібне заявникові для отримання паспорта. В іншому порядку заявник не має можливості підтвердити даний факт.

Встановлення факту проживання заявника на території України має юридичне значення, так як з його встановленням у заявника виникає право на отримання громадянства, та документів, що посвідчують йога особу.

Встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом..

Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України понесені заявником судові витрати по сплаті судового збору заявнику не відшкодовуються та покладаються на заявника.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою ОСОБА_1 , представник заявника, адвокат Романовська Тетяна Миколаївна, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне - задовольнити

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на території України на момент проголошення незалежності України, на 24 серпня 1991 року.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 420 грн. 40 коп. покласти на заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 05.04.2021року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 05.04.2021 року

Рішення набрало законної сили 06.05.2021 року