Ухвала

31 березня 2021 року

м. Київ

справа №295/3322/13-ц

провадження № 61-3973ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк «Аваль», про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності, визнання майна особистою приватною власністю, вселення та усунення перешкод в користуванні власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк «Аваль», про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності, визнання майна особистою приватною власністю, вселення та усунення перешкод в користуванні власністю.

У липні 2013 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та об`єднано з первісним позовом в одне провадження.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано спільним майном подружжя житловий будинок, вартістю 1 618 400,00 грн, та земельну ділянку, площею 0,0584 га, вартістю 158 600,00 грн, по АДРЕСА_1 ; 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , вартістю 766 650,00 грн, автомобіль ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 21 857,00 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , вартістю 1 618 400,00 грн, на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0584 га, вартістю 158 600,00 грн по АДРЕСА_1 , вартістю 158 600,00 грн, на 1/2 частину автомобіля ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 21 857,00 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , вартістю 766 650,00 грн.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , вартістю 1 618 400,00 грн, на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0584 га вартістю 158 600,00 грн по АДРЕСА_1 , вартістю 158 600,00 грн, на 1/2 частину автомобіля ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 21 857,00грн.

Визнано спільним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зобов`язання за кредитним договором № Z 14-2/006/4/41642, укладеним 04 жовтня 2005 року (нині з Публічним акціонерним товариством «Райфайзен Банк «Аваль») на суму 38 600,00 доларів США, за яким ОСОБА_2 особисто сплачено 47 697,03 долара США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частину одноособово виконаного ним зобов`язання по кредитному договору № 2 14-2/006/4/41642 від 04 жовтня 2005 року у сумі 23 848,52 долара США, що за курсом НБУ України станом на 17 грудня 2019 року становить 560 208,78 грн.

Зараховано в рахунок цієї суми суму компенсації, яку ОСОБА_2 має сплатити на користь ОСОБА_1 у розмірі 516 103,50 грн (560 208,78 грн - 516 103,50 грн) і остаточно стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму у розмірі 44 105,28 грн.

Вселено ОСОБА_1 у будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Додатковим рішенням Богунського районного суду м Житомира від 02 листопада 2020 року вирішено резулятивну частину рішення Богунського районного суду від 17 лютого 2020 року викласти у наступній редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ спільного нажитого майна подружжя, задовольнити частково.

Визнати спільним майном подружжя житловий будинок, вартістю 1 618 400,00 грн, та земельну ділянку, площею 0,0584 га, вартістю 158 600,00 грн, по АДРЕСА_1 , 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , вартістю 766 650,00 грн, автомобіль ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 21 857,00 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , вартістю 1 618 400,00 грн, на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0, 0584 га вартістю 158 600,00 грн по АДРЕСА_1 , вартістю 158 600,00 грн; на 1/2 частину автомобіля ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 21 857,00 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , вартістю 766 650,00 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , вартістю 1 618 400 грн, на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0584 га, вартістю 158 600,00 грн, по АДРЕСА_1 , вартістю 158 600,00 грн, на 1/2 частину автомобіля ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 21 857,00 грн.

Визнати спільним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зобов`язання за кредитним договором № Z 14-2/006/4/41642, укладеним 04 жовтня 2005 року на суму 38 600 доларів США, за яким ОСОБА_2 особисто сплачено 47 697,03 долара США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частину одноособово виконаного ним зобов`язання по кредитному договору № Z 14-2/006/4/41642 від 04 жовтня 2005 року у сумі 23 848,52 долара США, що за курсом НБУ України станом на 17 грудня 2019 року становить 560 208,78 грн.

Зарахувати у рахунок цієї суми суму компенсації, яку ОСОБА_2 має сплатити на користь ОСОБА_1 у розмірі 516 103,50 грн, і остаточно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 44 105,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 119 296,00 грн за 1/2 гаражу у гаражному кооперативі «Залізничник» м. Житомира № 203.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за будівельні матеріали на побудову двоповерхового гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 1/2 частини у сумі 80 000,00 грн, що еквівалентно 10 000,00 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 160 000,00 грн, що еквівалентно 20 000,00 доларів США у рахунок компенсації залишених будівельних матеріалів на побудову двоповерхового гаражу за адресою: АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_1 у будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 ».

Постановою Житомирського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2020 року та додаткове рішення цього суду від 02 листопада 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2020 року та додаткове рішення цього суду від 02 листопада 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів.

Визнано спільним майном подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 :

- житловий будинок, вартістю 1 618 400,00 грн, та земельну ділянку, площею 0,0584га, вартістю 158 600,00 грн, по АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , вартістю 766 650,00 грн;

- автомобіль ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 218 57,00грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на:

- 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0584 га по АДРЕСА_1 ;

- 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на:

- 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0584 га по АДРЕСА_1 ;

- 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 та автомобіль ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 218 57,00 грн.

Вселено ОСОБА_1 у будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти вимог первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 14 407,50 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави 22 227,35 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 19 666,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 2 200,00 грн.

У березні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану постанову у частині відмови у задоволенні її позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення.

Разом з цим, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України.

У зв`язку з цим заявнику необхідно усунути вказані вище недоліки касаційної скарги та відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України надати касаційну скаргу (у новій редакції) та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 30 квітня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк