КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Луценком Дмитром Сергійовичем, який діє на підставі довіреності, на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 січня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Київській області, третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа: ОСОБА_2 , з позовом, згідно з яким просив: стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 178 190 грн. 00 коп. у якості відшкодування матеріальної шкоди витрати, пов'язані з розглядом справи у розмірі 7 282 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 25.02.2019 року на перехресті вулиць Свято-Покровської та Соборної у с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області сталося зіткнення автомобілів марки "Seat Leon", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки "Mitsubishi Outlander", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням поліцейського ОСОБА_2 , після якого автомобіль марки "Mitsubishi Outlander" здійснив наїзд на будівлю № НОМЕР_3 , а автомобіль марки "Seat Leon" здійснив зіткнення з автомобілем марки "Mitsubishi Galant", державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 11.06.2019 року ОСОБА_1 визнано у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито за закінченням строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного суду від 20.09.2019 року скасовано постанову Вишгородського районного суду Київської області від 11.06.2019 року, а провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення.

При цьому, як встановлено вказаною постановою, водій автомобіля марки "Mitsubishi Outlander", державний номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 , керуючи службовим автомобілем, порушив ПДР, а саме перетнув подвійну суцільну смугу та виїхав на зустрічну смугу руху, здійснював обгін транспортних засобів на пішохідному переході та перехресті із значним перевищенням швидкості.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що вказаний висновок суду спростовує висновки, викладені у постанові Вишгородського районного суду Київської області від 18.04.2019 року, якою ОСОБА_2 було визнано невинним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі, позивач вважає, що саме відповідач має відшкодувати заподіяну його працівником шкоду, розмір якої становить 178 190 грн. 00 коп.

Рішенням Вишгордського районного суду Київської області від 18.01.2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 106, 107).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

При цьому, в обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на помилковість висновків суду першої інстанції щодо недоведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, яка сталася 25.02.2019 року, адже вказані обставини встановлені постановою Київського апеляційного суду від 20.09.2019 року та відеозаписом, який міститься у матеріалах справи (а.с. 109-113).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.03.2021 року відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.03.2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.02.2019 року на перехресті вулиць Свято-Покровської та Соборної у с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області сталося зіткнення автомобілів марки "Seat Leon", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки "Mitsubishi Outlander", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням поліцейського ОСОБА_2 , після якого автомобіль марки "Mitsubishi Outlander" здійснив наїзд на будівлю № НОМЕР_3 , а автомобіль марки "Seat Leon" здійснив зіткнення з автомобілем марки "Mitsubishi Galant", державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 11.06.2019 року ОСОБА_1 визнано у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито за закінченням строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.09.2019 року скасовано постанову Вишгородського районного суду Київської області від 11.06.2019 року, а провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення.

Разом з тим, постановою Вишгородського районного суду Київської області від 18.04.2019 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 18.10.2019 року звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 18.04.2019 року та ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Водночас, постановою Київського апеляційного суду від 19.12.2019 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 18.04.2019 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а його апеляційну скаргу повернуто.

Так, згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ї завдала.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як передбачено ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Разом з тим, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.ст. 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що оскільки постановою Київського апеляційного суду від 20.09.2019 року встановлено вину ОСОБА_2 , саме відповідач повинен відшкодувати заподіяну його працівником шкоду, розмір якої становить 178 190 грн. 00 коп.

Так, дійсно, як встановлено постановою Київського апеляційного суду від 20.09.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні ДТП від 25.02.2019 року, водій автомобіля марки "Mitsubishi Outlander", державний номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 , керуючи службовим автомобілем, порушив ПДР, а саме перетнув подвійну суцільну смугу та виїхав на зустрічну смугу руху, здійснював обгін транспортних засобів на пішохідному переході та перехресті із значним перевищенням швидкості.

У свою чергу, як встановлено постановою Вишгородського районного суду Київської області від 18.04.2019 року, якою ОСОБА_2 визнано невинуватим у вчиненні ДТП від 25.02.2019 року, дії водія автомобіля марки "Seat Leon" ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 10.1, п. 3.2, п. 1.5, п. 2.3 (д) ПДР України та перебували в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Таким чином, враховуючи те, що висновки, викладені у вищезазначених постановах, є взаємовиключними, суд першої інстанції дійшов цілком обгрунтованого висновку про недоведеність того, що ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху та внаслідок його протиправних дій завдано шкоди автомобілю позивача, адже за відсутністю відповідних висновків авто-технічної та авто-товарознавчої експертиз та інших належних доказів, вказані постанови не можуть ані спростувати, ані підтвердити доводи позивача, викладені останнім у позовній заяві на підтвердження своїх позовних вимог.

Тобто, оскільки вина обох водіїв транспортних засобів не встановлена відповідним судовим рішенням, що було ухвалено в порядку КУпАП, виниклі між сторонами відносини трансформувалися у цивільно-правові, а відтак вина одного чи обох водіїв ДТП, та, як наслідок, розмір заподіяної шкоди, мають бути доведені належними, допустимими і достовірними доказами, у порядку, визначеному процесуальним законом.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за недоведеністю позивачем останніх.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Луценком Дмитром Сергійовичем, - залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 січня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Київській області, третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська