Справа № 756/3735/21
Провадження № 2-н/756/186/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Ткач М.М., перевіривши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

УСТАНОВИВ:

У березні 2021 року заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» звернулось до Оболонського районного суду м. Києва про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, які складаються з 34 196,40 грн - заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01 лютого 2018 року по 31 грудня 2020 року, 2 737,38 грн - сума інфляційних виплат, 1 546,83 грн - три відсотка річних та судові витрати.

Дослідивши матеріали заяви та додатки до неї, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до змісту п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно обсягу заявлених вимог та розрахунку суми заборгованості за надані послуги, наданого заявником, заборгованість, яку просить заявник стягнути, виникла за період з 01.02.2018 по 31.12.2020, заяву про видачу судового наказу зареєстровано в Оболонському районному суді міста Києва 15.03.2021 року, тобто з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, що є підставою для відмови у видачі судового наказу в порядку п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 162, 165-167, 258-261, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.М. Ткач