Номер справи 623/1914/16-ц
Номер провадження 2-др/623/7/21
УХВАЛА

іменем України

30 березня 2021 року м. Ізюм

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Одарюк М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Ізюмі заяву представника позивачів ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа державний нотаріус Балаклійської державної нотаріальної контори Голуб В.М. про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання спадкоємцями першої черги,про встановлення власності на долю в спадщині, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним,

В С Т А Н О В И В:

23 березня 2021 року представник позивачів, адвокат Шинкарьова Н.В. звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа державний нотаріус Балаклійської державної нотаріальної контори Голуб В.М. про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання спадкоємцями першої черги,про встановлення власності на долю в спадщині, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. В заяві просять суд постановити додаткову ухвалу до ухвали Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 листопада 2016 року про затвердження мирової угоди між ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 10 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: державний нотаріус Балаклійської державної нотаріальної контори про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання спадкоємцями першої черги, про встановлення власності на долю в спадщини, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, якою: в пункті 1 мирової угоди встановити, що дійсною датою смерті спадкодавця, ОСОБА_6 , є 07 липня 2005 року.

Пункт 11 мирової угоди викласти в такій редакції:

11.За позивачем, ОСОБА_3 , визнається право власності: на 1/2 частку в праві спільної власності на земельну ділянку із кадастровим №:03:000:0059, площею: 4,7662 та; та на 1/2 частку в праві спільної власності на земельну ділянку із кадастровим №:01:000:0114, площею: 0,4222 та; загальна площа двох земельних ділянок складає: 5,1884 та, розташовані на території Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та які належали померлому на підставі Державного акта про право власності на землю від 29 грудня 2002 року, виданого Ізюмською районною державною адміністрацією Харківської області (запис в Книзі записів державних актів на право власності на землю №707).

12.За позивачем, ОСОБА_2 , визнається право власності: на 1/2 частку в праві спільної власності на земельну ділянку із кадастровим №:03:000:0059, площею: 4,7662 га; та на 1/2 частку в праві спільної власності на земельну ділянку із кадастровим №:01:000:0114, площею: 0,4222 га; загальна площа двох земельних ділянок складає: 5,1884 га, розташовані на території Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та які належали померлому на підставі Державного акта про право власності на землю від 29 грудня 2002 року, виданого Ізюмською районною державною адміністрацією Харківської області (запис в Книзі записів державних актів на право власності на землю №707). Вказують на те, що вказана мирова угода до теперішнього часу не виконана, право спільної власності позивачів на вказані земельні ділянки не зареєстровано, а тому строк визначений частиною другою статті 270 ЦПК України ним не пропущено.

За змістом положень ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З урахуванням зазначених вище положень, суд не вбачає підстав для виклику сторін по справі для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення по вказаній справі та вважає за доцільне здійснювати розгляд заяви в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Даний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним.

Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.270 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 10 листопада 2016 року ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області затверджено мирову угоду.

Зважаючи на те, що підстав для винесення додаткового рішення, передбаченого ст. 270 ЦПК України не вбачається, фактично заявник просить суд змінити розміри та кількість земельних ділянок, що були предметом розгляду справи, суд відмовляє у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. 264, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви заяви представника позивачів ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа державний нотаріус Балаклійської державної нотаріальної контори Голуб В.М. про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання спадкоємцями першої черги,про встановлення власності на долю в спадщині, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М.П. Одарюк