Справа № 333/6925/19
Пр. № 2/336/107/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

29 жовтня 2019 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позові зазначила, що відповідач, який є батьком ОСОБА_3 , перебував з позивачем у шлюбі, припиненому на підставі рішення суду від 03.08.2005 року, що набрало законної сили. Фактично шлюбні стосунки між сторонами припинені у листопаді 2004 року. З означеного часу сторони проживають окремо, син сторін мешкає з позивачем, відповідач з вересня 2006 року повністю усунувся від участі у вихованні та утриманні дитини, не відвідує її, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, з вказаного часу взагалі не цікавиться життєвими обставинами сина, не виказує наміру підтримувати з хлопцем стосунки, не телефонує, не відвідує, не вітає з днем народження. Позивач повністю утримує сина, створює необхідні для його гідної життєдіяльності умови. Вона ніколи не чинила перешкод у спілкуванні батька з сином, підстав для чого не могло і виникнути через відсутність у батька намірів поновити контакт з сином.

У зв`язку з безтурботним ставленням відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків і цілковитою байдужістю до життя хлопчика просить позбавити його батьківських прав.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

В цей же день ухвалою судді у органу опіки та піклування витребувано письмовий висновок з приводу спору у порядку ст. 19 СК України.

Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувались.

Ухвалою суду від 04.03.2020 року закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду.

Позивач та її представник до суду не з`явились, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення справи без їхньої участі, згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

З аналогічною заявою звернувсь до суду представник третьої особи.

Вказані обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України зумовили вирішення справи у відсутність вказаних учасників.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився з невідомих причин. Відзиву на позов, клопотання про вирішення справи без його участі суду не надав.

Зазначені обставини в силу ст. 280 ЦПК України є підставою для вирішення справи при заочному розгляді на підставі згоди позивача і її представника, висловленої в їх письмових зверненнях.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вислухавши свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8).

Статтею 150 СК України внормований обов`язок батьків виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Підстави для позбавлення батьківських прав встановлені статтею 164 СК України, відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Наведені положення сімейного законодавства, а також законодавства про охорону дитинства свідчать про беззаперечну важливість виховання дитини у формуванні її особистості, значення якого є не меншим, ніж значення утримання дитини, а закон не містить лише рекомендації щодо участі батьків у вихованні дітей, а покладає на них обов`язок вчинення цих дій.

Навмисне невиконання цього обов`язку, про що свідчить ухилення від виховання дитини, тягне за собою наслідки, передбачені статтею 164 СК України.

Як випливає з роз`яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд приймає на користь доводів позову висновок органу опіки та піклування, наявність якого в силу ст. 19 СК України є обов`язковою при розгляді справ цієї категорії (а. с. 93-94) і який містить посилання на повну відсутність проявів батьківського піклування щодо сина з боку відповідача, що виражається у відсутності спілкування між дитиною та батьком, відсутності з боку батька піклування про духовний та фізичний розвиток хлопця, ненаданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, відсутності сприяння у засвоєнні сином загальновизнаних норм моралі, відсутності інтересу до внутрішнього світу сина. Означений висновок також містить умовивід про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Надані суду фактичні дані, а саме: довідка комунального закладу «Запорізька спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат спортивного профілю» Запорізької обласної ради, в якій зазначено, що син сторін, чиїм вихованням та організацією життєдіяльності якого займається виключно мати, яка постійно підтримує зв`язок з викладачами та тренером, навчається у вказаному закладі освіти (а. с. 24); відомості про наявність виконавчого провадження про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина та про заборгованість відповідача зі сплати аліментів (а. с. 13-15); інформація про оплату позивачем навчання сина сторін на курсах англійської мови, що свідчить про прояв турботи про освітній розвиток дитини з боку матері (а. с. 16, 19); показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які одностайно зауважили на повній відсутності спілкування між батьком та сином після припинення сімейних стосунків, яке сталося в 2007 році, у відсутність перешкод з боку матері та відсутності батьківської прихильності з боку відповідача до дитини ще під час спільного проживання сторін, - підкріплюють міркування суду щодо можливості вирішення спору на користь позивача, оскільки свідчать про свідоме невиконання батьком своїх обов`язків з виховання сина.

За вказаних обставин у суду немає сумніву в тому, що відповідач не відіграє жодної ролі у життєдіяльності та формуванні особистості хлопця.

Встановлені судом фактичні обставини також свідчать про те, що відповідач не вчиняє жодних дій з захисту своїх батьківських прав шляхом звернення до органу опіки та піклування або до суду з вимогами про визначення способу участі у вихованні сина.

Процесуальна поведінка відповідача, за якої він не відвідав жодного з шести призначених в справі засідань, що і зумовило заочний розгляд справи, також беззаперечно свідчить про його байдуже ставлення до інтересів і долі своєї дитини, що не дає підстав для ухвалення рішення на його користь.

Судовий збір, попередньо оплачений позивачем, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутим на її користь з відповідача.

Керуючись ст. ст. 19, 150, 164, 166 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 794 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива