Справа № 307/3898/20
Провадження № 2/307/1760/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Бряник М.М., з участю секретаря судового засідання Мельник Б.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Коржук І.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник - адвокат Коржук Іван Іванович до Тячівської міської ради Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області та Комунальне некомерційне підприємство «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до Тячівської міської ради Закарпатської області де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області та Комунальне некомерційне підприємство «Тячівська районна лікарня» Тячівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Посилається на те, що 8 червня 2010 року, згідно договору купівлі-продажу придбала від громадянки ОСОБА_2 частину земельної ділянки площею 70,28 кв.м в межах згідно з планом. Дана земельна ділянка за кадастровим номером :07:004:0061 розташована в АДРЕСА_1 та її цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Рішенням Тячівської міської ради №178 від 11.02.2016 р. цільове призначення земельної ділянки змінено для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

На вказаній земельній ділянці позивачкою було збудовано об`єкт нерухомого майна - будівлю магазина для ритуальних послуг. Відповідно до технічного паспорта, виготовленого територіальним виробничим підприємством «Техбуд-сервіс» від 11.01.2019 року загальна площа об`єкту нерухомого майна - складає 43,50 м.кв.

Відповідно до проведеного інженером, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 технічного обстеження об`єкта за результатами якого 30.10.2020 року складено звіт встановлено, що технічний стан конструкцій та будівлі в цілому відноситься до II категорії (задовільний), фактичний стан конструкцій задовольняє відповідає вимогам міцності та надійності для подальшої експлуатації будівлі за їх функціональним призначенням, як будинок з торговими приміщеннями.

Висновком про вартість об`єкта оцінки від 30.10.2020 року складеним суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_3 встановлена ринкова вартість об`єкту нерухомого майна - будинку магазину з торговими приміщеннями по АДРЕСА_1 , яка складає 97728,00 гривень.

Позивачка вказує, що право власності на зазначене нерухоме майно не встановлено, оскільки нею не було введено в експлуатацію побудовану будівлю у встановленому законом порядку.

Посилаючись на положення ч.ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України якими передбачено умови та можливість визнання за позивачем права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, просить суд визнати за нею, право власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з торговими приміщеннями загальною площею 43.50 м.кв. в тому числі торгова площа 43.50 м.кв. (згідно технічного паспорту від 11.01.2019 року) розташованого по АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Коржук І.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Додатково пояснили, що визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна, жодним чином не порушує права сусідніх землекористувачів та інших осіб. Окрім цього сусідній землекористувач «Тячівська районна лікарня» Тячівської міської ради не заперечує, щодо задоволення позову.

Представник відповідача Тячівської міської ради в судове засідання не з`явився та про причини неявки суду не повідомили. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник третьої особи - Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Закарпатській області будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи - Комунальне некомерційне підприємство «Тячівська районна лікарня» Тячівської міської ради в судове засідання не з`явилися та його директор - Яринич Ф. надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності та проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Ухвалою суду від 12.01.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду в підготовчому судовому засіданні 27.01.2021 року було задоволено клопотанням представника позивача та залучено у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Комунальне некомерційне підприємство «Тячівська районна лікарня» Тячівської міської ради.

Ухвалою суду від 4 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 , згідно договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 8 червня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Тячівської районного нотаріального округу, є власником частини земельної ділянки кадастровий номер :07:004:0060, розміром 70,28 кв.м., в межах згідно з планом, що розташована в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку. (а.с. 9).

Згідно витягу №8624163 від 8.06.2010 року договір купівлі продажу частини земельної ділянки 8.06.2010 року зареєстровано в державному реєстрі правочинів (а.с. 10).

Рішенням Тячівської міської ради 4 сесії 7 скликання за №178 від 11.02.2016 р. затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, що належить ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за адресою АДРЕСА_1 та внесено зміни в земельно-кадастрову документацію згідно вимог чинного земельного законодавства, земельній ділянці площею 0,0070 га присвоєно кадастровий номер: :07:004:0061 (а.с. 13).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №59699412 від 24.05.2016 року право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:0061 площею 0,0007, га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі розташованої в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 34).

Із технічного паспорту на магазин, що розташований по АДРЕСА_1 вбачається, що об`єкт побудований у 2009 році та загальна його площа складає 50,90 кв.м., а площа його торгових залів становить 43,50 м.кв. (а.с.28-31).

Згідно звіту технічного обстеження будівлі магазину, розташованого в АДРЕСА_1 , встановлено, що технічний стан конструкцій та будівлі в цілому відноситься до II категорії (задовільний), фактичний стан конструкцій задовольняє відповідає вимогам міцності та надійності для подальшої експлуатації будівлі за їх функціональним призначенням, як будинок з торговими приміщеннями. (а.с.15-31).

Із листа управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області від 30 жовтня 2020 року № 909/1007/1.20/2-20 вбачається, що «Магазин» по АДРЕСА_1 , має ознаки самочинного будівництва, що надає право його власнику звернутися в суд для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт. (а.с. 14).

Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 30.10.2020 року складеним суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_3 встановлено, що ринкова вартість об`єкту нерухомого майна - будинку магазину з торговими приміщеннями по АДРЕСА_1 , складає 97728,00 гривень. (а.с. 40).

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ"Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)"№ 6 від 30.03.2012 р. у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Згідно зі ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч.1, 2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що небула відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних нормі правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Разом з цим, у відповідності до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб.

Пунктом «б» ч.1 ст.19 Земельного кодексу України передбачена така категорія земель як землі житлової та громадської забудови.

Згідно ч.1 ст.38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Тобто, земельні ділянки, як для розміщення об`єктів житлової забудови, так і для будівництва торгових об`єктів, відносяться до однієї категорії земель земель житлової та громадської забудови.

Відповідно до ч.5 ст.20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Таким чином, оскільки суду не надано жодних доказів, що будівництво об`єкту нерухомого майна будівлю магазину «Для ритуальних послуг» з торговими приміщеннями загальною площею 43,50 м.кв в тому числі торговою площею 43,50 м.кв (згідно технічного паспорту від 11.01.2019 року) розташованого по АДРЕСА_1 порушує чиїсь права, сусідній землекористувач - третя особа «Тячівська районна лікарня» Тячівської міської ради не заперечила щодо задоволення позову, земельна ділянка площею 0,007 га, кадастровий номер :07:004:0061, для будівництва і обслуговування будівель торгівлі на якій самочинно збудоване дане майно, набута позивачкою у власність у встановленому законодавством порядку, а також враховуючи той факт, що цільове призначення земельної ділянки не суперечить цільовому призначенню побудованої на ній будівлі, суд приходить до висновку, що позов про визнання права власності на нерухоме майно слід задовольнити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивачку.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 18, 133, 141, 142, 200, 206, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 316, 317, 375, 376 ЦК України, ст. 19, 20, 38 Земельного Кодексу України суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудований нежитловий об`єкт нерухомого майна - будівлю магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з торговими приміщеннями загальною площею 43,50 м.кв в тому числі торговою площею 43,50 м.кв (згідно технічного паспорту від 11.01.2019 року) розташованого по АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 виданий Тячівським РВ УМВС України в Закарпатській області, РНОКПП НОМЕР_2 :

Відповідач: Тячівська міська рада Закарпатської області, 90500 адреса: м. Тячів, вул. Шевченка, 2, ;

Третя особа: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, 88008 м. Ужгород, вул Гойди, 8 ел. Електронна адреса: ;

Третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради, 90500, м. Тячів, вул. Нересницька, 48 Закарпатська область, Код ;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.М. Бряник