Провадження № 2/752/2876/21
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
10 грудня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Бондар І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 01.10.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 31).
Сторонам визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
У судовому засіданні 25.02.2021 року сторони не з?явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.
Представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, однак судовий виклик повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про відсутність адресата.
З оглдяду на викладене, врахувавши думку представника позивача, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі даних наявних у матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів справи, згідно з п. 2.1 Статуту Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», первинно затвердженого розпорядженням КМДА від 19.07.2000 року із подальшими змінами та перереєстрацією, метою діяльності підприємства є задоволення потреб фізичних та юридичних осіб щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту житлових і нежитлових приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, отримання прибутку від своєї діяльності, замовлення нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту.
Відповідно до п. 2.2. Статуту предметом діяльності Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» є надання житлово-комунальних послуг споживачам відповідно до укладених договорів (а.с. 7-8).
Відповідно до акту прийому-передачі між ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» та КП «Житло-сервіс» житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення на вул. Феодосійській, 2-є, 2-ж, 2-з, 2-і було передано на обслуговування та експлуатацію позивачу (а.с. 5). Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 190 від 08.04.2016 року житловому будинку присвоєно поштову адресу - АДРЕСА_1 (а.с. 6).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири.
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 13459667 від 09.11.2020 року відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за вищевказаною адресою з 07.12.2016 року (а.с. 30).
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов?язки, визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на момент надання послуг.
Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.
Як вбачається з матеріалів справи 11.10.2016 року між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. За умовами Договору виконавець надає послуги у будинку АДРЕСА_1 відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, а споживач забезпечує своєчасну оплату цих послуг у строки та на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 4 Договору передбачено, що розмір щомісячної плати за надані послуги становить: у разі внесення плати до 20 числа, що наступає за розрахунковим - 4,15 грн/кв.м., у разі внесення плати після 20 числа - 4,48 грн/кв.м. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 6).
Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є договором приєднання відповідно до норм ст. 634 Цивільного кодексу України та вважається акцептованим усіма споживачами, які встановленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору.
Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території відповідно до вимог нормативів,норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.
Згідно з ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами договору; зобов?язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено права і обов`язки балансоутримувача відповідно до яких він має право звертатися до суду про стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг; зобов`язаний забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів
Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.
Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно із частиною першою статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Зазначений обов`язок є грошовим зобов`язанням.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно з розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2016 по 30.09.2019 розмір заборгованості ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги становить 25 001,51 грн (а.с. 11-12).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, втрати від інфляції склали суму в розмірі 2613,33 грн., а 3% річних від простроченої суми - 1343,34 грн (а.с. 13).
Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення.
Доказів належного виконання зобов`язання та сплати за надані житлово-комунальні послуги стороною відповідача суду надано не було, як і не було надано суду докази на спростування розрахунків позивача.
Судом встановлено, що позивачем на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги до ОСОБА_1 , які знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.
Що стосується вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до наступного.
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 500 грн.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію договору №3-20 про надання правничої допомоги від 08 січня 2020 року, додаток №1 до договору №3-20 про надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт виконаних робіт від 31.05.2020 року по договору №3-20 про надання правничої допомоги, додаток №01 до акту виконаних робіт (вартість послуг), виписку з банку від 17.07.2020 року.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач довів належними доказами, що поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 500 грн, у зв`язку із чим дана сума витрат підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 16, 19, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -
позов комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,- задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк