Єдиний унікальний номер справи 333/1272/21
номер провадження 2/333/1861/21
РІШЕННЯ

Іменем України

01 квітня 2021 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Артеменко А.М., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення режиму окремого проживання подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2021 року, позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд: встановити режим окремого проживання подружжя, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та стягнути витрати покласти на відповідача.

В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що 05 квітня 2019 року між нею, ОСОБА_2 , та відповідачем ОСОБА_1 було укладено шлюб, який був зареєстрований в Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №228. У шлюбі в них із відповідачем народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя не склалося в першу чергу з причин несумісності поглядів та характерів, досить часто виникали сварки з різних побутових та інших причин. Згодом позивач почала відчувати, що їх сімейні стосунки стають все більше холодними, не дружніми. Фактично сім`я припинила своє існування з вересня 2020 року, у зв`язку з чим сторони перестали вести спільне господарство та проживати разом, кожен має власне особисте життя. На момент припинення фактичних шлюбних відносин позивач перебувала у стані вагітності. У зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, в сім`ї немає взаємопорузуміння, через що постійно виникають сварки.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 04 березня 2021 року прийнято в провадження судді Стоматов Е.Г. та відкрито провадження у справі.

В судове засідання позивач та представник позивача, не з`явиилсь, надали суду заяву, з якої вбачається, що вони підтримують позовні вимоги, та просять проводити розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач в судовому засіданні позовні визнав та не заперечував, щодо заявлених вимог.

Вислухавши думку відповідача, взявши до уваги заяву позивача, представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що 05 квітня 2019 року між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який був зареєстрований в Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №228, від якого сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне життя сторін не склалося, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо.

Відповідно до ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст. 119 Сімейного кодексу України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

У відповідності до ст. 120 Сімейного кодексу України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором.

У разі встановлення режиму окремого проживання - майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні положень статей 119, 120 СК судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку ст. 119 СК, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Аналізуючи зміст диспозиції ст. 119 Сімейного кодексу України, суд вважає, що для встановлення для подружжю режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям.

Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який, не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов`язків.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що з часу фактичного припинення спільного проживання сторін і на час розгляду справи судом сторони не поновили спільного проживання, позивач наполягає на встановленні режиму окремого проживання подружжя, суд вбачає підстави для встановлення режиму окремого проживання подружжя сторін.

Разом з тим, враховуючи, що ст. 119 Сімейного кодексу України передбачена можливість встановлення в судовому порядку для подружжя режиму окремого проживання, отже такий режим встановлюється саме за рішенням суду, його встановлення безстроково законом не передбачено. Тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 119 Сімейного кодексу України режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Сімейний кодекс України не обмежує час, протягом якого може тривати режим окремого проживання, а тому цей термін не підлягає визначенню й рішенням суду. За умов виправлення стану сімейних стосунків, вказаний режим проживання також може бути припинений.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову.

При подачі позовної заяви до суду позивач по справі ОСОБА_4 сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок, а тому зазначені витрати згідно вимог ст.. 142 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 80, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 273, 280, 281, 282 ЦПК України, ст. ст. 3, 56, 119, 120 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення режиму окремого проживання подружжя задовольнити.

Встановити режим окремого проживання подружжя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які перебували у шлюбі, зареєстрованому 05.04.2019 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом № 228 в період з 03.03.2021 року по 03.03.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , суму судового збору в розмірі 908 гривень 00 копійок (дев`ятсот вісім гривень нуль-нуль копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повний текст судового рішення буде складено 02 квітня 2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г.Стоматов