КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 754/9042/19 Головуючий у суді першої інстанції: Клочко І.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі: Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Столярова Едуарда Олеговича, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся в Деснянський районний суд міста Києва із вказаним позовом якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 травня 2019 року, індексний номер 47003528 про реєстрацію права власності на квартиру та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 травня 2019 року, індексний номер 43139208 про реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою квартири - номер АДРЕСА_1 з наступним характеристиками: кількість кімнат - 2, загальна площа - 84,20 кв.м., житлова площа 42,00 кв.м. за ОСОБА_1 та зобов`язати державного реєстратора КП «Реєстратор» Столярова Е.О. поновити запис про право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з наступним характеристиками: кількість кімнат - 2, загальна площа - 84,20 кв.м., житлова площа 42,00 кв.м.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що вважає оспорюване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесений на підставі запис необґрунтованим, незаконним та таким, що порушує його майнові права та охоронювані законом інтереси, оскільки умови іпотечного договору не передбачають можливість здійснювати звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, в який воно було здійснено, а право власності на предмет іпотеки було зареєстровано за ОСОБА_1 в порядку примусового звернення стягнення на нерухоме майно в період дії мораторію на примусове відчуження житла та не було дотримано порядку здійснення звернення стягнення на майно та реєстрації право власності, передбаченого законодавством про іпотеку, оскільки в іпотечному договорі відсутнє іпотечне застереження про можливість реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Вказував про порушення вимог ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», оскільки була відсутня вимога іпотекодержателя про усунення порушення, зазначив на відсутність доказів про направлення такої вимоги позивачу.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року позов задоволено частково.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на нерухоме майно, індексний номер 47003528 від 23 травня 2019 року, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просив рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_2 в позові до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Столярова Е.О., ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

В доводах апеляційної скарги вказує про те, що судом неповно з`ясовано обставину щодо направлення ОСОБА_2 письмової вимоги в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку» і не враховано, що вручення листа із вимогою в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку» було здійснено 02 квітня 2019 року ОСОБА_3 через представника ТОВ «Експрес МОТО Україна згідно накладної № 6669-63416 за адресою місяця проживання позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечив, звертає увагу суду апеляційної інстанції на порушення ОСОБА_1 порядку подання доказів в суд апеляційної інстанції, що передбачено пунктом 6 частини 2 статті 356 ЦПК України. Вказує, що докази, приєднані до апеляційної скарги в суді першої інстанції не подавались і не містять основного документу - вимоги в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку», належно визначених законом доказів поштового відправлення та отримання позивачем цієї вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновкупро залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Міжнародний іпотечний банк» (далі - ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк», кредитор) та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (позичальники) укладено договір про іпотечний кредит № 1.07081562.

За вказаним договором, кредитор на умовах договору надав позичальникам грошові кошти в сумі 115 000,00 доларів США на строк користування 240 місяців, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування в розмірі 11,50% річних (а.с.14-19).

В подальшому, 30 серпня 2007 року між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Продаж зазначеної квартири за домовленістю сторін вчинено за 833 250,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на момент продажу квартири становить 165 000 доларів США, які продавець одержала від покупця під час підписання цього договору. Розрахунок здійснено в приміщенні ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» (а.с.20).

Також, 30 серпня 2007 року між ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» - іпотекодержатель та ОСОБА_2 - іпотекодавець, укладено іпотечний договір № 1.07081562, згідно якого, позивач передав, а іпотекодержатель ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» прийняв в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.21).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 31 травня 2019 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1 23 травня 2019 року зареєстровано за ОСОБА_1 державним реєстратором Столяровим Е.О. Комунального підприємства «Реєстратор» м. Київ на підставі договору про відступлення (купівлі-купівлі) прав вимоги, серія та номер 632, виданого 13 лютого 2019 року, видавник приватний нотаріус КМНО Верповська О.В. іпотечний договір, серія та номер 701 виданий 30 серпня 2007, видавник приватний нотаріус КМНО Губерська Н.Л. (а.с.11-13).

Пунктом 3 іпотечного договору обумовлено, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем обов`язків, які передбачені цим або кредитним договором негайно з моменту такого невиконання або неналежного виконання. Звернення стягнення відбувається на підставі цього договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду (а.с.21).

Відповідно до п. 4.5 Договору про іпотечний кредит № 1.07081562, у разі порушення позичальником основного зобов`язання або обов`язків за цим Договором та /або за іпотечним договором кредитор направляє на адресу позичальника рекомендованим листом письмову вимогу про усунення порушення та виконання погашеного зобов`язання з письмовим попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом 30 робочих днів від дати відправлення вимоги кредитора, позичальник не задовольнив її в повному обсязі, кредитор набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством та іпотечним договором. Документом, що підтверджує відправлення кредитором листа про вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобов`язання та про дострокове погашення кредиту є квитанція поштового відділення про відправлення відповідного рекомендованого листа позичальнику за адресою листування, зазначеного у статті 11 цього Договору. (а.с.16).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що іпотекодержателем ЗАТ « «Міжнародний іпотечний банк» за іпотечним договором № 1.07081562 не виконано вимоги, передбачені статтею 35 Закону України «Про іпотеку» і вимоги п. 4.5 Договору про іпотечний кредит від 30 серпня 2007 року щодо направлення позивачу рекомендованим листом письмової вимоги про усунення порушень кредитного договору з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у визначений спосіб.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією із основних засад судочинства (пункт 3 частина перша статті 129 Конституції України).

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

В частинах 1, 3 статті 36 Закону «Про іпотеку» зазначено. що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

За приписами частини 1 статті 37 Закону «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакції, чинній на час звернення до суду з даним позовом) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Встановивши, що ОСОБА_1 , до якого 13 лютого 2019 року перейшло право іпотекодержателя за іпотечним договором № 1.07081562 від 30 серпня 2007 року, у встановленому договором і законом порядку, а саме: згідно пункту 4.5 Договору про іпотечний кредит та згідно статті 35 Закону України «Про іпотеку» не направив на адресу позичальника рекомендованим листом письмову вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобов»"язання з письмовим попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, суд прийшов до законного і обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та скасування оспорюваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на ім"я ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що Деснянським районним судом міста Києва неповно з"ясовано обставину, щодо направлення ОСОБА_2 письмової вимоги в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку» і не враховано, що вручення листа із вимогою в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку» було здійснено 02 квітня 2019 року ОСОБА_3 через представника ТОВ «Експрес МОТО Україна згідно накладної № 6669-63416 за адресою місяця проживання позивача, підлягають відхиленню, виходячи із наступного.

За правилами частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається із матеріалів справи приєднані до апеляційної скарги письмові докази: копія накладної ТОВ «Експрес Мото» на ім`я позивача і ОСОБА_3 , копія свідоцтва про передачу заяви ОСОБА_1 на ім`я позивача і ОСОБА_3 від 21.05.2019 року (а.с.172-177) в суді першої інстанції відповідачем не подавались, апеляційна скарга не містить доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від ОСОБА_1 . Приймаючи до уваги вказані обставини, колегією суддів відмовлено в прийнятті вказаних доказів на стадії апеляційного розгляду.

Крім цього, вказані письмові докази жодним чином не підтверджують виконання іпотекодержателем вимог, передбачених статтею 35 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.5 Договору про іпотечний кредит від 30 серпня 2007 року щодо направлення позивачу рекомендованим листом письмової вимоги про усунення порушень кредитного договору з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у визначений спосіб.

Інших доводів незаконності рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Згідно частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар