Справа № 199/7505/20
(2/199/1009/21)
РІШЕННЯ

Іменем України

24.03.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Носенко Ю.О.,за участі представника позивача Кравченко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі цивільну справу за позовом Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зобов`язання зняття з реєстрації, треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування в особі Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зобов`язання зняття з реєстрації, посилаючись на те, що на виконанні в Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повторно знаходиться контрольне зведене виконавче провадження № 59585897 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , а саме: виконавчий лист №199/9214/15 виданий 10.03.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі - 50396,00 грн.; виконавчий лист №2/199/9219/15 виданого 12.04.2016 Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі - 165932,10 грн.; вимога № Ф-115395-17/61У виданий 13.05.2019 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави ЄСВ у сумі 21030,90 грн.; вимога № Ф-115395-17/61У виданий 04.11.2019 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави ЄСВ у сумі 5508,36 грн.

Відповідно до ст.ст. 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» за виконавчими провадженнями головним державним виконавцем Посадською О.В. від 01.07.2019 року, 11.07.2019 року та 22.05.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі - 50396,00 грн.; виконавчого листа №2/199/9219/15 виданого 12.04.2016 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь на користь ОСОБА_4 боргу в сумі - 165932,10 грн.; вимога № Ф-115395-17/61У виданий 13.05.2019 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави ЄСВ у сумі 21030,90 грн.; вимога № Ф-115395-17/61У виданий 04.11.2019 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави ЄСВ у сумі 5508,36 грн.

За виконавчим провадженням у порядку ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» 01.07.2019 року винесено постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження.

З метою дотримання ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем 18.07.2019 року винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та присвоєно ЗВП№59585897.З метою дотримання ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем 04.02.2020 року та 27.05.2020 року винесено постанову про приєднання провадження до зведеного виконавчого провадження ЗВП№59585897.

В матеріалах виконавчого провадження міститься витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому зазначено право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яке зареєстровано 21.10.2015 року.Згідно витягу ДРРП на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 було накладено арешт від 26.11.2015 року за ВД 2/199/350/15 від 13.11.2015 року виданим Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 заборгованість у розмірі 51837,05 грн. 10.09.2018 ВП було повернуто відповідно до п.7 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме боржника не розшукано протягом року.

Шляхом проведення виконавчих дій було встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 в даній квартирі, зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17.12.2015 р.. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 17.12.2015 р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.07.2016 р.

У квартирі зареєстрована неповнолітня дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 17.12.2015 р., а саме після того, як було накладено арешт на квартиру.

Ухвалою від 25.10.2019 року № 199/9415/14-ц (6/199/273/19) Амур-Нижньодніпровсьмой/ Районного суду м. Дніпропетровська надано дозвіл на примусове входження до квартири боржника

20.12.2019 року здійснено примусове входження до квартири боржника та встановлено, що боржник не мешкає, перебуває за кордоном, житло здає в оренду про що складено акти від 20.12.2019 року у присутності стягувачів, понятих та представника правоохоронних органів.

Боржник за вищезазначеним виконавчим провадженням - ОСОБА_1 , інн. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України.

Відповідно до відповіді ДПСУ та УПФУ боржник не має доходів.Пішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає жодних заходів щодо виконання рішення. Об`єктивних причин для невиконання рішення суду (хвороба, наявність інвалідності тощо) не було встановлено.

Відповідно до актів головного державного виконавця від 20.12.2019 року головним державним виконавцем встановлено, що малолітня дитина яка зареєстрована за адресою: квартира АДРЕСА_1 не мешкає, житлом не користується та не має права на користування відповідним житлом. Крім того, квартира знаходиться в антисанітарних умова. Що вказує на неможливе проживання малолітньої дитини в таких умовах, а також квартира боржником здається в оренду.

Станом на теперішній час відносно боржника ОСОБА_1 та її сестри ОСОБА_7 , за ухвалою №1-кс/199/256/20 виданою 06.03.2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська внесено відомості про кримінальне правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України, ЄРДР № 0000406 за заявою ОСОБА_8 .

Станом на теперішній час боржником ОСОБА_1 вимоги виконавчих документів не виконуються, борги не сплачуються. Загальна сума боргу за ЗВП№59585897 складає 242867,36 грн. 16.06.2020 року відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини. За результатами чергового слухання комісія прийняла рішення про недоцільність надання дозволу на реалізацію нерухомого майна боржника ОСОБА_1 а саме: квартира АДРЕСА_1 , в якій прописані наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17.12.2015 р.; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 17.12.2015 р.; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.07.2016 р.

Відповідно до інформації викладеної у відповіді, вбачається, що спеціалістами управління - служби у справах дітей АНД районної у м.Дніпрі здійснено чотири виходи для складання Акту умов проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Двічі було здійснено вихід за місцем реєстрації дитини за адресою: АДРЕСА_1 , але двері ніхто не відчинив. Було встановлено, що за вказаною адресою квартира здається в оренду.

Спеціалістами також було двічі здійснено вихід за місцем проживання дитини за адресою: АДРЕСА_3 та встановлено, що за даною адресою проживає малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_9 , та прабабусею ОСОБА_10 , яка є власницею квартири.

Враховуючи той факт що дитина не має власного житла, не зважаючи на той факт, що житло в якому дитина зареєстрована нею не використовується, органи опіки та піклування дійшли висновку за недоцільне у наданні дозволу на реалізацію майна боржника ОСОБА_1 . Державний виконавець посилається на те, що малолітня дитина не може бути віднесена до членів сім`ї боржника та відповідно не має права на користування відповідним майном та просив суд визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою що втратили право на користування житловим приміщенням (квартирою) за адресою: АДРЕСА_1 . та зняти її з реєстрації за вказаною адресою.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідачі до судового засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши позивача представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні в Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться зведене виконавче провадження № 59585897 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 , боргу, а саме: виконавчий лист №199/9214/15 виданий 10.03.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі - 50396,00 грн.; виконавчий лист №2/199/9219/15 виданого 12.04.2016 Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі - 165932,10 грн.; вимога № Ф-115395-17/61У виданий 13.05.2019 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави ЄСВ у сумі 21030,90 грн.; вимога № Ф-115395-17/61У виданий 04.11.2019 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави ЄСВ у сумі 5508,36 грн.

В ході проведення виконавчих дій, у порядку ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» 01.07.2019 року винесено постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження. У порядку ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» 16.08.2019 року винесено постанову про арешт коштів боржника. З метою дотримання ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем 18.07.2019 року винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та присвоєно ЗВП№59585897.

З метою дотримання ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем 04.02.2020 року та 27.05.2020 року винесено постанову про приєднання провадження до зведеного виконавчого провадження ЗВП№59585897.

В матеріалах справи та виконавчого провадження міститься витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в якому зазначено право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яке зареєстровано 21.10.2015 року за ОСОБА_1 .

Згідно довідки відділу Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР станом на теперішній час, шляхом проведення виконавчих дій було встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 в даній квартирі, зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17.12.2015 р.; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 17.12.2015 р.; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.07.2016 р.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра, яке відбулося 18.02.2020 року, 03.03.2020 року та 26.05.2020 року було розглянуто звернення відділу державної виконавчої служби щодо надання дозволу на реалізацію майна ОСОБА_1 за рахунок погашення боргового зобов`язання перед стягувачами, а саме: АДРЕСА_1 , в якій мешкає та зареєстрована малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спеціалістами було встановлено, що фактично дитина з матір`ю проживає за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить прабабці ОСОБА_10 . Власного житла ОСОБА_2 та її дитини ОСОБА_6 не мають.

Комісією було надано висновок про недоцільність надання дозволу на реалізацію майна ОСОБА_1 , а саме вищевказаної квартири. Даний висновок оскаржений не був.

Відповідно до п. 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд приходить до висновку, що законом установлений порядок дій державного виконавця у разі на передачі реалізацію нерухомого майна,право користування яким мають діти, і такого способу виконання примусового виконання рішення суду як звернення до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, законом не передбачено.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України Про охорону дитинства діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

За змістом ч.2 ст.18 закону Про охорону дитинства , діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Молітня ОСОБА_6 не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт його непроживання в спірній квартирі, не може бути безумовною підставою для визнання її такою, що втратила право користування вказаним житлом.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в Постанові від 09.09.2020 у справі № 755/16152/16-ц, де зазначено, що не можна вважати не поважною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з одним із батьків, оскільки малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини.

Враховуючи, що права та інтереси малолітньої дитини, які можуть бути порушені при задоволенні даного позову, а також установленим законом порядком організації примусового виконання рішень, беручи до уваги висновок комісії з питань захисту прав дитини, який позивачем оскаржений не був, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України - судові витрати позивача у вигляді судового збору віднести за його рахунок.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст. 19 Конституції України, суд, -

У Х В А Л И В:

У позові Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зобов`язання зняття з реєстрації, треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування в особі Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради,- відмовити.

Судові витрати позивача у вигляді судового збору віднести за його рахунок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя