Справа № 946/1453/20
Провадження № 2/946/1275/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Грубіян Л.І.
при секретарі - Івановій Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізмаїльський елеватор» про стягнення заробітної плати,-
У березні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ізмаїльський елеватор» про стягнення заборгованості з заробітної плати.
29.10.2020 року остаточно уточнивши свої позовні вимоги, суду пояснив, що з 17.06.2013 року він був прийнятий на посаду вантажника до ТОВ «Ізмаїльський елеватор».
07.05.2019 року він був звільнений за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Позивача було звільнено з підприємства Наказом №69-к від 07.05.2019 р. та передано трудову книжку, при цьому з наказом про звільнення останнього не ознайомлювали, ніяку заяву про звільнення вин не подавав, розрахунку по заробітній платі не отримав. Представником позивача до канцелярії ТОВ «Ізмаїльський елеватор» було подано адвокатський запит від 24.01.2020 р. про надання інформації та певних документів, однак до теперішнього часу ніякої відповіді не отримано.
Згідно Довідки форми ОК-5, яка видана Пенсійним фондом України, вбачається, що нарахована сума доходу позивача за два останні місяці становить 14 112,06 грн. (листопад 2018 р. - 7201,32 грн., грудень 2018 р. - 6910,74 грн.). Тобто середньомісячна заробітна плата складає 7056,03 грн.
З врахуванням того, що ТОВ «Ізмаїльський елеватор» було порушено право позивача на отримання заробітної плати та вимоги чинного законодавства України про працю, що виразилося в невиплаті йому заробітної плати, він вимушений звернутися з даною позовною заявою до суду.
Позивач та його представник адвокат Негара Ф.С. у судове засідання не з`явилася, до суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв`язку з чим зі згоди позивачів та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів.
29.03.2021 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.
У відповідності до вимогст.13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченомуст.81-89 ЦПК України.
Долученою до матеріалів справи документацією доведено, що 17.06.2013 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду вантажника до ТОВ «Ізмаїльський елеватор».
07.05.2019 року ОСОБА_1 був звільнений за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України та була видана належним чином оформлена трудова книжка.(а.с. 6-зворот)
До теперішнього часу розрахунок з заробітної плати не проведений, що й стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.
Згідно Довідки форми ОК-5, яка видана Пенсійним фондом України, вбачається, що нарахована сума доходу позивача за два останні місяці становить 14 112,06 грн. (листопад 2018 р. - 7201,32 грн., грудень 2018 р. - 6910,74 грн.). Тобто середньомісячна заробітна плата складає 7056,03 грн.(а.с. 8)
Суд погоджується із розрахунком середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, відповідно до якого розмір середньоденного заробітку позивача складає 264,19 грн., який розрахований наступним чином: середньомісячна заробітна плата складає 5680, 10 грн. (7056, 03 грн. - 1375,93 грн. (7056,03 грн.*(18% ПДФО+1,5% військовий збір). За останні два місяці позивачем фактично було відпрацьовано 43 робочих дні (у листопаді - 22 дні, у грудні - 21 день), таким чином, чистий середньоденний заробіток: 5680,10 грн. * 2 місяці / 43 дні = 264,19 грн.
Отже, сума відшкодування за час затримки розрахунку по заробітні платі, починаючи з 07.05.2019 р. по 31.10.2020 р., з розрахунку середньоденного заробітку 264,19 грн., який складає:
-за період з 07.05.2019 р. по 31.12.2019 р. загальна сума середньомісячного заробітку склала: 162 дня робочих дні * 264,19 грн. = 42 798,48 грн.;
-за період з 01.01.2020 р. по 31.10.2020 р. (включно) загальна сума середньомісячного заробітку склала: 215 робочих днів * 264,19 грн. = 56 800,85 грн.
А всього середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку по заробітні платі, починаючи з 07.05.2019 р. по 31.10.2020 р., складає 99 599,33 грн.
Крім того, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 24 166,05 гри. (5680,10 грн. *4 місяці) + 9 грн. * 5 робочих днів) за період з 01.01.2019 р. по 07.05.2019 р.
Як вбачається зі ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
У відповідності до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно зі змістом ст. ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Зі змісту ст. 110 КЗпП України слідує, що обов`язок повідомляти працівника про розмір загальної суми заробітної плати, розміри і підстави відрахувань та суми заробітної плати, що належить до виплати, покладено саме на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про оплату праці» структурою заробітної плати є основна, додаткова та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Відповідно до вимог ст.32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори.
Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року та пунктом 32 постанови №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що задовольняючі вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив, при цьому сума, яка підлягає стягненню, визначається без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарних місяці роботи.
Виходячи зі змісту постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.
Згідно із ч.2, п.8 ч.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р., нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, що передували звільненню, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Відповідно до підпункту «л» пункту 1, частини 3 пункту 2 пункту II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що на час розгляду справи позивачці заборгованість по заробітній платі не виплачена, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст. 47, 83, 94, 110, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 12,13,81,95,141,263-265,280-283,354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
-за період з 07.05.2019 р. по 31.12.2019 р. - 42 798,48 грн. (сорок дві тисячі сімсот дев`яносто вісім гривень 48 копійок );
-за період з 01.01.2020 р. по 31.10.2020 р. - 56 800,85 грн. (п`ятдесят шість тисяч вісімсот гривень 85 копійок)
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Л.І.Грубіян