Справа № 930/424/20
Провадження № 22-ц/801/624/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 рокуСправа № 930/424/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №930/424/20 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади Немирівської міської ради про визнання права власності на земельні ділянки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 18 січня 2021 року, яка постановлена суддею Науменко С.М., в Немирівському районному суді Вінницької області, повний текст складено 21 січня 2021 року,

в с т а н о в и в:

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Об`єднаної територіальної громади Немирівської міської ради про визнання права власності на земельні ділянки.

Просив суд: визнати за ним право власності на земельні ділянки в розмірах визначених експертизою, з цільовим призначенням, згідно ст. 121 Земельного кодексу України, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 18 січня 2021 року провадження у справі закрито.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, необґрунтованою, неповно встановлено обставини справи, не досліджено докази, не правильно визначено правовідносини між сторонами, порушено норми процесуального права. Просив ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 просив суд: визнати за ним право власності на земельні ділянки в розмірах визначених експертизою, з цільовим призначенням, згідно ст. 121 Земельного кодексу України, за адресою: АДРЕСА_1 .

Закриваючи провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції, виходив з того, що рішенням Немирівської міської ради Вінницької області № 1017 від 04 липня 2019 року, 39 (позачергової) сесії 1 скликання, ОСОБА_1 рекомендовано порядок алгоритму дій згідно чинного законодавства, для оформлення права власності на вказані ділянки. Проте позивач не виконав вказані рекомендації, та не вчиняв будь-яких дій передбачених чинним законодавством для оформлення, права власності на вказані земельні ділянки, а звернувся до суду з позовом про визнання права власності.

Однак, колегія суддів, не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом спору розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Так, суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Установивши, що порушено суб`єктивне права ОСОБА_1 на землю, суд першої інстанції необґрунтовано прийшов до висновку про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, оскільки між позивачем та відповідачами не урегульовано усі спірні питання щодо предмета спору в даній справі.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належно не дослідив матеріали справи, не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку із чим зробив передчасний та помилковий висновок про закриття провадження, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу до суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, ухвала Немирівського районного суду Вінницької області від 18 січня 2021 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 18 січня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31 березня 2021 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Стадник І.М.