Справа № 274/6135/20
Провадження № 2/0274/454/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"22" березня 2021 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого - судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Соломянюк Л.О.,

позивачки ОСОБА_1 , її законного представника ОСОБА_2 ,

представника позивачки - адвоката Дудника В.В.,

представника відповідачки - адвоката Зайцевої М.О.,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

Описова частина

11.09.2020 неповнолітня ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просить позбавити щодо неї батьківських прав її матір ОСОБА_3 .

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

На обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що її мати ОСОБА_3 свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неї.

З її раннього дитинства та усвідомленого життя вона проживала та виховувалася бабою ОСОБА_4 , а в подальшому тіткою ОСОБА_2 . Свою біологічну матір вона практично не знала та до 2011 року не спілкувалася із нею. У 2011 році якийсь час вона проживала з матір`ю, проте мати завела її до баби, де залишила та там вона мешкає до цього часу.

Відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, ніколи не надавала і не надає матеріальної допомоги на її утримання та виховання, не бере участь у моєму вихованні, не цікавиться її життям, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків.

У листопаді 2018 року вона вже зверталася до суду із позовними вимогами про позбавлення відповідачки батьківських прав, однак рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 26.09.2019 у задоволенні позовних вимог їй було відмовлено. оскільки суд не вважав доведеними той факт, що відповідачка умисно ухилялася від виконання батьківських прав.

Проте із 2018 року до цього часу мати так і не піклується про неї, не сплачує аліменти, які визначені рішенням суду.

Від відповідачки надійшла заява про визнання позову.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою від 23.10.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження.

Протокольною ухвалою суду від 22.12.2020 у справі закрито підготовче провадження.

У судовому засідання позивачка, її законний представник ОСОБА_2 та представник - адвокат Дудник В.В. підтримали позов.

Позивачка пояснила, що свою біологічну матір вона майже не знає, вона для неї чужа людина. Та її ніколи не виховувала. Просить матір позбавити батьківських прав.

Відповідачка до суду не прибула, у письмовій заяві позовні вимоги визнала, просила справу слухати за її відсутності.

Представник відповідачки адвокат Зайцева М.О. підтримала заяву відповідачки, мотивуючи, що її позиція не може суперечити позиції довірительки.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.05.2012 (а. с. 4).

Відомості про батька ОСОБА_1 записані зі слів матері, відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом від 20.11.2018 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а. с. 14).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.09.2019 р. у справі №274/6379/18, яке набрало законної сили, у задоволенні ОСОБА_1 по позбавлення батьківських прав щодо неї ОСОБА_3 відмовлено. Із ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 059,00 грн щомісячно, починаючи від 21.11.2018 р. і до повноліття дитини, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

У рішенні суду, серед іншого, було встановлено, що ОСОБА_3 , коли її дочці - ОСОБА_1 , виповнилось близько восьми - десяти місяців, перестала належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, з цього моменту її участь у житті дитини носила мінливий, нерегулярний характер, дитина з нею практично не проживала та не спілкувалась. З того часу дитина майже постійно проживала з бабою - ОСОБА_4 , остання з членами своєї родини, зокрема, з ОСОБА_5 , яка є тіткою дитини, займались вихованням дитини, опікувались про здоров`я, навчання дитини, створювали умови для її розвитку. За таких обставин дитина, ОСОБА_1 , віддалилась від матері - ОСОБА_3 , та зблизилась з бабою - ОСОБА_4 , та тіткою - ОСОБА_5 . Приблизно з 2011 р. ОСОБА_3 намагалася налагодити стосунки з дочкою з метою подальшого піклування і виховання, але це їй не вдалося. Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.02.2015 р. у справі №274/926/14-ц про відібрання ОСОБА_1 у ОСОБА_4 виконано не було, але оскільки ОСОБА_3 , враховуючи ситуацію, яка склалась у неї з дочкою, зважаючи на думку дочки та пораду вчителя, вирішили не вчиняти дій виконання рішення, оскільки не хотіла нашкодити своїй дитині. Між ОСОБА_3 , її матір`ю - ОСОБА_4 та дитиною - ОСОБА_1 , виникли та продовжують існувати складні стосунки.

Відповідно до довідки державного виконавця від 06.08.2020 ОСОБА_6 про неотримання аліментів за період з 01.11.2018 до 01.07.2020 ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_3 ( а.с. 13).

Згідно довідки-розрахунку державного виконавця від 13.11.2020 у жовтні 2020 року (тобто після пред`явлення позову) ОСОБА_3 сплачено 1059 грн аліментів та 3013, 87 грн внесено ( на погашення боргу). Заборгованість за аліментами станом на 01.11.2020 складає 21387 грн ( а.с. 44).

Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області надав висновок від 21.12.2020 р. № 02-16/1930 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дочки ОСОБА_1 .

У висновку органу опіки та піклування зазначено, що ОСОБА_1 не сприймає ОСОБА_3 як матір, має на неї велику образу, між ними втрачені тісні родинні стосунки, дитина наполягає на позбавленні матері батьківських прав. Своє матір`ю ОСОБА_1 вважає тітку ОСОБА_2 , яка була поруч із нею, надавала материнське тепло. На формування відношення дитини до матері вплинуло те, що мати дитини в свій час не приділяла належної уваги доньці, не піклувалася про фізичний та духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкувалася із дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надавала дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяла засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляла інтересу до її внутрішнього світу (а. с. 55-56).

Норми права, які застосував суд

За положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до пунктів 1, 2 ст. 3 зазначеної Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків.

Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За нормами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду

Судом встановлено, що ОСОБА_3 протягом тривалого часу, практично від народження дитини, не піклується належним чином про її життя та здоров`я, матеріально не утримувала, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Між матір`ю та дочкою втрачено родинний зв`язок.

ОСОБА_3 не бажає змінювати свою поведінку, про що свідчить те, що вона не намагалася налагодити та не налагодила стосунків із дочкою після ухвалення рішення від 26.09.2019 про відмову у позбавленні її батьківських прав, аліменти стала сплачувати лише після пред`явлення цього позову в суді, а також подала заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її дочки.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що наявні підстави для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її дочки ОСОБА_1 .

Суд вважає, що таке позбавлення батьківських прав сприятиме якнайкращим інтересам неповнолітньої ОСОБА_1 .

Суд вважає необхідним роз`яснити ОСОБА_3 , що вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч. 1 ст.169 Сімейного кодексу України).

Розподіл судових витрат

Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн від сплати якого позивачка була звільнена судом.

Керуючись ст.ст. 141, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( актовий запис про народження № 190, вчинений міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 26.03.2004).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 840,80 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2

Відповідачка: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 30.03.2021.

Суддя І.Ю. Хуторна