Справа №489/5164/20
Провадження №2/489/615/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 5683 грн. 08 коп., судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.00 коп. Мотивуючи свої вимоги тим, що 26 серпня 2017 року близько 15 год. 40 хв. у м. Одеса по вул. Новозаводська, 5 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Citroen, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Skoda, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Skoda, державний номер НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень, власнику автомобіля матеріального збитку. Відповідно до Європротоколу, відповідачем було порушено ПДР України. ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АК/0497507. На підставі страхового акту № ОЦ/123/450/17/0537 від 07.12.2017, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 5683 грн. 08 коп. З моменту дорожньо-транспортної пригоди відповідачем не було повідомлено страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду у встановлений законом строк. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено вимогу про відшкодування в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. 10 жовтня 2020 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 укладено договір № 01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого останній отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/0497507 від 17.11.2016.

Ухвалою суду від 04.12.2020, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь- якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки Skoda, державний номер НОМЕР_2 .

Як вбачається з Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, 26 серпня 2017 року о 15 год. 40 хв. в м. Одеса по вул. Новозаводська, 5, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Citroen, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Skoda, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Skoda, державний номер НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень, власнику автомобіля матеріального збитку.

ОСОБА_2 визнала себе винною у дорожньо-транспортній пригоді.

На дату скоєння пригоди між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0497507, а саме забезпечений транспортний засіб Skoda, державний номер НОМЕР_2 .

29 серпня 2017 року страховиком було оглянуто транспортний засіб Skoda, державний номер НОМЕР_2 та складено Акт огляду транспортного засобу.

31 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про страхове відшкодування витрат, пов`язаних з пошкодженням автомобіля Skoda, державний номер НОМЕР_2 .

07 грудня 2017 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було складено страховий акт № ОЦ/123/450/17/0537 та розрахунок страхового відшкодування, що належить до виплати страхувальнику.

12 грудня 2017 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплачено страхове відшкодування згідно Акту №ОЦ/123/450/17/0537 від 07.12.2017 у розмірі 5683,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1399 від 12.12.2017 року.

23 січня 2018 року за вих. № РУ/17/0537 на адресу ОСОБА_2 направлено претензію на відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 5683,08 грн.

Проте, до теперішнього часу відповідачем не відшкодовано матеріальну шкоду.

01 жовтня 2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір цесія № 01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_1 , отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування, зокрема за Полісом №АК/0497507 від 17.11.2016, що підтверджується додатком № 1 до Договору № 01/10/2020 про відступлення права вимоги від 01.10.2020.

У зв`язку з переходом права вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми, позивач звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів посилаючись на ст. 1191 ЦК України.

Відповідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про страхування».

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відповідно позиції Верховного суду викладеної в постанові ВС від 04.07.2018 року по справі №75/18006/15-ц згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

У порядку суброгації страховик має право вимагати від особи, відповідальної за збитки, відшкодування суми в межах фактичних витрат.

Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є заснованими на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Крім того, регрес у страхуванні виникає стосовно вузького кола осіб, водночас як положення ст. 993 ЦК України застосовуються щодо будь-якої особи, відповідальної за настання страхового випадку. Перебіг строку позовної давності при суброгації починається не з моменту виплати страхового відшкодування, а з моменту виникнення страхового випадку, адже відповідно до ст. 262 ЦК України зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. У той час як відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Таким чином, з урахуванням заявлених позовних вимог суд прийшов висновку, що обраний спосіб захисту своїх прав позивачем, а саме відшкодування збитків в порядку регресу не є вірним, оскільки до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з невірно обраним способом захисту порушеного права.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 200, 206, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «01» квітня 2021 року.