РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: головуючого судді Лєдньова Д.М.

при секретарі Вольській К.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

встановив:

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 10.10.2012 року на підставі поданої відповідачем заяви про надання банківських послуг сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який за час використання виданих карток був встановлений на рівні 11 000,00 грн.

У зв`язку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами строку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 13.08.2020 року утворилась заборгованість в сумі 49 469,98 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 32 896,27 грн., заборгованість за відсотками - 2413,97 грн., заборгованість за відсотками нарахованими відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України - 14 159,74 грн.

Посилаючись на відповідні обставини, позивач просить стягнути виниклу заборгованість, відшкодувати судові витрати.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якій особа заперечує видачу будь-яких кредитних карток на її ім`я, використання кредитних коштів.

Зауважує на пропущенні строку позовної давності терміном в три роки, який, на думку особи, слід відраховувати із дати подання заяви про отримання банківських послуг від 10.10.2012 року.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що на підставі поданої заяви відповідача було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 . Ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав позичальник, та номер мобільного телефону.

Позивач вказує на висловлену з боку позичальника згоду на використання банківських послуг на умовах, викладених у відповідних Правилах надання банківських послуг і Тарифах, та просить задовольнити позов.

У наданих запереченнях відповідач підтвердила, що дійсно, нею подавалась заява на отримання банківських послуг та отримувалась картка з терміном дії до 2016 року.

Оскільки будь-які операції після наведеної дати не проводились, заявлені позивачем вимоги не узгоджуються із встановленим строком позовної давності.

В судовому засіданні представники сторін підтримали заявлені вимоги та заперечення з вищевикладених підстав.

Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, на підставі поданої відповідачем ОСОБА_1 заяви від 10.10.2012 року між сторонами укладено договір про надання банківських послуг, в межах якого на ім`я ОСОБА_1 27.05.2017 року відкрито банківський рахунок, та видано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом.

В подальшому відповідачем отримувались інші картки, при використанні яких фактично отримана як така, що не повернута, грошова сума в розмірі 32 896,27 грн.

Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання про можливість прийняття доказів на підтвердження вищевикладених обставин, як таких, що є встановленими, суд зауважує, що сторона відповідача не заперечує подання заяви на отримання банківських послуг, а також факту використання пластикової картки як платіжного інструменту із визначеним кредитним лімітом за нею.

В судовому засіданні представником відповідача визнано, що дійсно, протягом певного періоду відповідачем використовувались кредитні кошти.

Як сукупний із визнанням таких обставин доказ суд приймає до уваги відомості (довідку) про видані картки із терміном їх початкової та кінцевої дії. В даному випадку слід підкреслити, що первісно видана картка як кредитна датована 2017 роком. Докази про отримання картки із іншим періодом дії відповідачем, яка вказує на завершення строку картки в 2016 році, не надано.

Суд також звертає увагу на тому, що банківський рахунок як такий, що взаємопов`язаний із виданою карткою, був відкритий 27.05.2017 року.

В судовому засіданні досліджено фотокартку, а також пред`явлений представником позивача знімок на екрані мобільного електронного пристрою, де зафіксовано особу, яка тримає пластикову картку в руці з номером НОМЕР_2 (термін дії з 08.09.2018 року).

Відповідні докази приймаються судом як електронні на підставі ст.ст. 89, 100 ЦПК України.

Досліджені в судовому засіданні відомості про рух коштів по рахунку, відкритому на ім`я відповідача, підвереджує використання коштів в 2017-2020 роках, при цьому, деталі операції свідчать також про поповнення рахунку, зокрема в терміналах самообслуговування.

Надаючи оцінку доказам за їх сукупнім аналізом, керуючись внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про підтвердження фактичного отримання відповідачем кредитних коштів та виникнення заборгованості з їх повернення перед позивачем, продовження існування відносин в сфері отримання банківських послуг, зокрема в частині використання кредитних коштів, на протязі 2017-2020 років.

Станом на 13.08.2020 року розмір заборгованості зі сплати використаних коштів становить 32 896,27 грн., що доводиться розрахунком заборгованості (а.с. 5-69-11), випискою по рахунку особи (а.с.50-52).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки суду не надано доказів на підтвердження виникнення зобов`язання у відповідача з повернення отриманих коштів або їх частини певною датою, є правильним застосування ст. 530 ЦК України, яка встановлює строк виконання зобов`язання за моментом вимоги.

Відповідач не виконав свої зобов`язання з повернення фактично отриманих грошових коштів, тому вимога позивача, пред`явлена в порядку ч.3 ст. 530 ЦК України про стягнення 32 896,27 грн. як фактично отриманого кредиту є обґрунтованою.

Суд відмовляє у стягненні інших, зазначених позивачем як заборгованість, грошових сум. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, а також за відсотками, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України.

У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначалось вище, позивачем не надано доказів на конкретно погоджений між сторонами строк (термін) повернення кредитних коштів.

За умови реалізації права кредитора на стягнення заборгованості в порядку ст. 530 ЦК України, тобто за наслідком пред`явлення вимог у будь-який час, простроченим слід вважати виконання зобов`язання зі спливом передбаченого частиною третьої даної норми семиденного терміну для виконання зобов`язання боржником.

Позивачем не надано доказів на пред`явлення вимог до боржника в період часу до звернення з позовом, як наслідок, не виконано розрахунку відсотків, передбачених ст. 625 ЦК України, в період прострочення виконання зобов`язання.

Не доведено стороною позивача фактичне погодження кредитором та боржником розміру відсоткової ставки, що застосовується відповідно до умов договору за користування кредитними коштами.

Положеннями ч.1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Необхідно звернути увагу, що сторони, за наслідком подання відповідачем заяви від 10.10.2012 року про надання банківських послуг, не досягали у встановлений спосіб домовленостей щодо нарахування відсотків за використаних кредитних коштів.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

При цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

За таких обставин, заявлені вимоги у вказаній частині не підлягають до задоволення.

У відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач є особою з інвалідністю ІІ- групи.

З огляду на викладене, суму судового збору в розмірі 1401,33 грн. необхідно компенсувати на користь позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 1054 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 10.10.2012 року, що утворилась станом на 13.08.2020 року, в сумі 32 896,27 грн.

Суму судового збору в розмірі 1401,33 грн. компенсувати на користь позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду в повному обсязі буде виготовлено 30.03.2021 року.

Суддя: Д.М.Лєдньов