Справа №610/1540/20
Провадження №2/621/226/21
УХВАЛА

Іменем України

29 березня 2021 року м.Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Девятерикової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

06 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , у якій позивач просить встановити факт її проживання з відповідачем як жінки та чоловіка без шлюбу з лютого 2006 року до 30 грудня 2019 року, та визнати за нею право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, набутого за час проживання з відповідачем, а саме на 1/2 частину:

1) нежитлової будівлі - торгового дому « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 98,9 кв.м;

2) житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 112,3 кв.м, житловою площею 58,7 кв.м;

3) земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0168 площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

4) нежитлового приміщення - гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 124 кв.м;

5) земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0169 площею 0,0125 га для будівництва індивідуальних гаражів, для будівництва та обслуговування гаража, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

6) земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0166 площею 0,384 га для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

7) мотоцикла марки «VENOM» моделі «VM250-GY-7» 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

8) нежитлового будинку, загальною площею 104,9 кв.м, будівля літ. «А-1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

26.03.2021 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, у якій просила забезпечити її позовні вимоги шляхом заборони ОСОБА_2 , а також усім державним реєстраторам та суб`єктам державної реєстрації, в тому числі державним реєстраторам будь-яких відділів чи кправлінь юстиції, що вхадять до структури Міністерства юстиції України, нотаріусам як спеціальним суб`єктам, на яких покладаються функції державних реєстраторів та іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом нерухомого та рухомого майна, що є предметом спору та яке належить відповідачу ОСОБА_2 та зміни власника цього майна. Вказала, що ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 08.07.2020 року по вказаній справі частково задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на Ѕ частину вищевказаного нерухомого майна, зареєстрованого за відповідачем, яке є предметом позову та право власності на Ѕ частину якого просить визнати за собою.

25.03.2021 постановою Харківського апеляційного суду зазначена ухвала від 08.07.2020 року скасована, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення арешту на вищевказане майно відмовлено.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначила, що спірне майно було придбане під час її проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю як жінки та чоловіка без шлюбу за спільні кошти. Право власності на нього зареєстроване за ОСОБА_2 , який не визнає її права на 1/2 частину спільного майна, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу і про визнання за нею права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, набутого за час проживання з відповідачем.

Існує можливість відчуження ОСОБА_2 зазначеного майна, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі за її позовом. Просила суд не застосовувати зустрічне забезпечення з огляду на відсутність підстав, за яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відбувається без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпеченняпозову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно.

При цьому, за змістом ч.3, ч.10 статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За змістом ст. 149 ЦПК України, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд відзначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на приховування, зміну майна, тощо, після застосування заходів досудового врегулювання спору чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Звертаючись із заявою щодо вжиття заходів забезпечення позову, позивач мав обґрунтувати, в тому числі з посиланням на відповідні обставини та належні докази, що невжиття таких заходів спроможне істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених (оспорюваних) прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Проте, будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів щодо вчинення відповідачем дій спрямованих на знищення та реалізацію майна чи підготовчих дій до його реалізації, тощо, позивачем до заяви про забезпечення позову не додано.

Відтак заява про забезпечення позову не підтверджена доказами, в зв`язку з чим підстави для її задоволення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 149, 150, 153, 247, 259-261, 263, 268, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її скаладання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 29 березня 2021 року.

Суддя В.В. Шахова