ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Херсон

справа № 766/7372/18

провадження № 22-ц/819/47/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарАвтонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області в складі судді Прохоренко В.В. від 25 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 30 вересня 2017 року о 22 годині 30 хвилин рухався по проспекту Ушакова в м. Херсоні на переданому йому у користування автомобілі марки Fiat Grande Punto, державний номер НОМЕР_1 .

На перехресті вулиць Ушакова-Червоного Хреста ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки Volkswagen Transporter, державний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , не надавши перевагу в русі, зіткнувся з транспортним засобом, під його керуванням, який рухався по головній дорозі, чим порушив пункти 15.11, 2.3б ПДР.

Внаслідок ДТП належний йому автомобіль отримав механічні пошкодження. Згідно складеного 18.10.2017 року ФОП ОСОБА_4 звіту про оцінку автомобіля № 152, вартість відновлювального ремонту складає 447 070,73 грн, що значно перевищує вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди та свідчить про недоцільність його відновлення.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 листопада 2017 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, визнано відповідача.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в СК «ТАС», до якої в грудні 2017 року ним було подано заяву про виплату страхового відшкодування.

У зв`язку із тим, що транспортний засіб перебував у користуванні його батька на підставі виданої ОСОБА_5 довіреності, виплату страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн було здійснено на його ім`я.

Посилаючись на те, що він має право на відшкодування шкоди, оскільки керував транспортним засобом на відповідній правовій підставі, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь завдану джерелом підвищеної небезпеки матеріальну шкоду, яка полягає у вартості транспортного засобу у доаварійному стані в розмірі 226 313 грн 62 коп. та з урахуванням виплаченого у максимальному розмірі страхового відшкодування складає 126 313 грн 62 коп.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25 листопада 2019 року позов задоволено.

Судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду щодо наявності підстав для покладення на нього обв`язку з відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди за відсутності належних доказів щодо її розміру не відповідають обставинам справи, зроблені без встановлення та врахування залишкової вартості автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди та вирішення питання про призначення у справі авто-товарознавчої експертизи, про проведення якої ним заявлено не було у зв`язку із розглядом справи за його відсутності та відсутності його представника, та суперечать положенням цивільного законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Порушення норм процесуального права вбачає в тому, що суд розглянув справу за відсутності належних доказів про вручення йому та його представнику судової повістки, чим порушив його право на доступ до правосуддя.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що внаслідок зіткнення транспортних засобів, яке сталося за участі сторін з вини відповідача, позивачеві як володільцю пошкодженого автомобіля завдано шкоди у розмірі ринкової вартості транспортного засобу у доаварійному (непошкодженому) стані, яка підлягає відшкодуванню з врахуванням виплаченого страхового відшкодування.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 30 вересня 2017 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen, державний номер НОМЕР_2 , в м. Херсоні на перехресті нерівнозначних доріг не надав переваги транспортному засобу Fiat, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 листопада 2017 року, яка набрала законної сили, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

За страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно- правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована Страховою компанією «ТАС», яка здійснила страхову виплату в межах передбаченого договором ліміту відповідальності у розмірі 100 000 грн.

Власником автомобіля Fiat, номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_6 , а позивач володіє та користується ним на відповідній правовій підставі за наявністю документів, визначених пунктом 2.1 (а, б, г) Правил дорожнього руху.

Наведені обставини сторони визнали та не спростовують.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначені статтею 1192 ЦК України, відповідно до якої, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до звіту №152, складеного 18 жовтня 2017 року ОСОБА_4 , який є суб`єктом оціночної діяльності, відновлювати автомобіль Fiat, державний номер НОМЕР_1 , економічно недоцільно, оскільки вартість відновлювального ремонту становить 447 070, 73 грн, а його ринкова вартість до пошкодження при ДТП становить 226 313, 62 грн.

Враховуючи, що у спірних правовідносинах внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки пошкодження транспортного засобу, володільцем якого був позивач, відбулося з вини відповідача, який застрахував свою цивільну відповідальність, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що останній зобов`язаний сплатити позивачеві різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 100 000 гривень.

Разом з тим, статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригод.

Наведений вище звіт №152 від 18 жовтня 2017 року не містить інформації щодо вартості транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди.

В порушення норм матеріального та процесуального права суд не роз`яснив сторонам необхідність доведення наведеної вище обставини, яка має важливе значення для визначення реальної вартості втраченого позивачем майна.

Оскільки відповідач оспорює в апеляційному порядку як право позивача на відшкодування завданої пошкодженням автомобіля шкоди, так і її розмір, суд апеляційної інстанції, керуючись положеннями статті 367 ЦПК України щодо дослідження доказів, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, за клопотанням представників сторін призначив у справі судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої, з врахуванням коригування редакції експертом, поставив питання: яка ринкова (утилізаційна) вартість автомобіля Fiat Grande Punto, державний номер НОМЕР_1 у пошкодженому стані.

Згідно із висновком експерта №1 судової автотоварознавчої експертизи, складеним судовим експертом Дадоновим В.В. 27 лютого 2021 року, ринкова (утилізаційна) вартість наведеного вище автомобіля у пошкодженому стані становить 68 142, 27 грн.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 з послідуючими змінами, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду (пункт 9 постанови).

В суді апеляційної інстанції представник позивача повідомила суд про те, що передача пошкодженого транспортного засобу відповідачеві неможлива, так як він відчужений на користь третіх осіб.

Оскільки при визначенні розміру відшкодування суд не врахував, що в результаті механічних пошкоджень автомобіль Fiat , номерний знак НОМЕР_1 , є фізично знищеним та визначив розмір відшкодування, який не відповідає реальній вартості втраченого позивачем майна, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає зміні із зменшенням визначеної до стягнення суми матеріальної шкоди із 126 313, 62 грн до 58 171, 35 грн (126 313,62-68 142,27).

В решті частині доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах та як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, доводи відповідача щодо порушення судом норм процесуального права, а саме: розгляд справи за його відсутності та без належного повідомлення про час і місце судового засідання, спростовуються матеріалами справи, з огляду на які: 07. 06. 2018 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали суду від 10.05.2018 року про відкриття провадження у справі, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення; 23.10.2018 року представник відповідача- ОСОБА_7 отримав судову повістку про призначене на 25.11.2018 року судове засідання, однак в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв з приводу відкладення розгляду справи до суду не направив, що відповідно до положень частини першої статті 223 ЦПК України не перешкоджало розгляду справи по суті (а. с. 39, 76).

Судові повістки, які направлялися на адресу ОСОБА_1 після вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі, дійсно поверталися на адресу суду без вручення адресату з відміткою про закінчення строку зберігання, однак наведена обставина не свідчить про неналежне повідомлення останнього про час і місце судового засідання, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

У зв`язку із зміною судового рішення та зменшенням розміру визначеної до стягнення суми матеріальної шкоди, згідно із положеннями частин першої та 13 статті 141 ЦПК України зменшенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає розмір визначених до стягнення з відповідача на його користь судових витрат із 1 263,15 грн до 581,05 грн (58 171,35х100:126 313,62=46%; 1 263,15х46:100). Із цих же підстав з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені ним на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги витрати у розмірі 1 023,84 грн, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог (1 896х54:100), (а. с. 88,91).

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 листопада 2019 року змінити, зменшивши розмір визначеної до стягнення суми матеріальної шкоди із 126 313,62 грн до 58 171,35 грн (п`ятдесяти восьми тисяч ста сімдесят однієї гривні 35 коп.), а судових витрат із 1 263,15грн до 581,05 грн (п`ятсот вісімдесяти однієї гривні 05 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , понесені ним на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги витрати у розмірі 1 023,84 грн (однієї тисячі двадцяти трьох гривень 84 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: І. В. Склярська

Т. Г. Чорна

Повний текст постанови складено 26 березня 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова