У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді Саламон О.Б.

з участю секретаря судового засідання Крутікової-Вільховченко І.І.

заявника та його ОСОБА_1

представника ОСОБА_2

стягувача ОСОБА_3

державного виконавця Шавель О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у справі за поданням старшого державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Шавель О.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , встановленого на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 02.08.2019 до виконання зобов`язань, покладених на ОСОБА_1 виконавчими листами №753/13705/13 від 05.11.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 2 201 238, 02 грн. та №753/13705/13 від 05.11.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 3 441 грн.

Ухвалу винесено на підставі звернення державного виконавця Шавель О.В. до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні в Деснянському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження №57607270 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Дарницьким районним судом м. Києва №753/13705/13 від 05.11.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 2 201 238, 02 грн. та №753/13705/13 від 05.11.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 3 441 грн. Зазначалося про те, що боржником рішення суду не виконується, декларація не подається, будь-яких дій на його виконання не здійснено.

Постановою Київського апеляційного суду від 24.09.2019 ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02.08.2019 залишено без змін.

19.02.2020 ОСОБА_1 звертався до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.08.2019.

14.04.2020 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у справі відмовлено.

07.07.2020 постановою Київського апеляційного суду ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14.04.2020 залишено без змін.

16.02.2021 ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.08.2019.

Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні ДВС Деснянського району перебуває зведене виконавче провадження з виконання виконавчих листів Дарницького районного суду м. Києва. Рішення суду виконує по мірі можливості, а саме сплачує кошти із заробітної плати, яку отримує в ТОВ «ЛАТЕРАСА», куди спеціально влаштувався, щоб помісячно здійснювалися відрахування на рахунок державної виконавчої служби для погашення заборгованості, при цьому від виконання рішення не ухиляється. Також державному виконавцю надано правовстановлюючі документи на ліфт пасажирський (в/п 630 кг на 6 зупинок), з проханням здійснити опис зазначеного майна та його продаж з метою погашення боргу на користь ОСОБА_3 , який реалізується на прилюдних торгах. Будь - якого іншого, рухомого чи нерухомого майна, на яке може бути накладено стягнення, не має і не було. Вся інформація, в тому числі декларація про стан рахунків, рухомого і нерухомого майна майна, надана державному виконавцю. У зв`язку з тим, що органами державної виконавчої служби арештовані всі його рахунки в банківських установах як фізичної особи-підприємця, він не може повноцінно здійснювати підприємницьку діяльність, належним чином забезпечувати свою сім`ю, дітей та непрацездатну матір. Вказує на те, що не ухиляється від виконання рішення суду, однак на даний час не має реальної можливості виконати його в повному обсязі. Вживаються всі можливі заходи з метою виконання судового рішення, натомість державним виконавцем не в повному обсязі здійснюються заходи з примусового виконання рішення та не вчиняються всі передбачені законом дії.

Посилався також на те, що його вільне пересування та здійснення виїзду за кордон є необхідним для забезпечення конституційних прав його дітей, а також з метою виконання забезпечення інтересів громади м. Києва. Кожному гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Неодноразово повідомляв державного виконавця про наявність об`єктивних причин невиконання судового рішення, зокрема те, що на даний час займається громадською та політичною діяльністю, доходу від яких не отримує. Зважаючи на незадовільний фінансовий стан та перебування на його утриманні членів сімї - дружини, двох дітей та непрацездатної матері, відсутні реальні можливості виконати судове рішення у повному обсязі.

В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладене в ній. Зазначили, що працевлаштування є правом боржника, а не обов`язком, при цьому останній перебуває на утриманні своєї дружини та сестри, та водночас на його утриманні перебуває непрацездатна матір та діти. Зокрема, у додаткових поясненнях зазначено про те, що розпочато проект зйомки відеороликів на «YouTube». Поки коштів не отримує, оскільки прибутку з даного контенту не отримує, оскільки не набрав необхідної кількості популярності, однак в майбутньому має надію на отриманнія прибутку.

Стягувач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що ОСОБА_1 здійснюються дії, які створюють ілюзію виконання ним рішення суду, проте рішення суду фактично та реально не виконується, боржник приховує свої статки та доходи.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не надано належних документів на підтвердження права власності останнього на ліфт пасажирський, а саме надано лише копії квитанцій та Акт. При цьому, як стало відомо, представниками готелю подано до суду позов щодо визнання права власності, оскільки останні зазначили, що він належить саме їм, а не ОСОБА_1 та надали технічну документацію на ліфт. Мінімальне виконання, а саме "видимість виконання рішення" почалося лише після обмеження у праві виїзду за кордон, що стало стимуляцією.

Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та державного виконавця, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Тобто, звертаючись до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, боржник повинен довести факт зміни обставин, які стали підставою для застосування до нього відповідного заходу.

У справі "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 Європейський суд з прав людини вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права ("право на суд"), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень.

Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова "судового розгляду".

У справі "Soering vs UK" від 07.07.1989 Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Виконання будь-якого рішення суду є складовою права на справедливий суд та обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Також у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Встановлено, що 06.11.2018 старшим державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 57607270 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 05.11.2018 р. №753/13705/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 2 201 238, 02 грн.

06.11.2018 старшим державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження №57607449 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 05.11.2018 р. №753/13705/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 3 441 грн.

06.11.2018 постановою державного виконавця накладено арешт на все майно, належне боржнику ОСОБА_1

08.11.2018 державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках ОСОБА_1

07.02.2019 державним виконавцем Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві прийнято виконавче провадження № 57607449 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 05.11.2018 р. №753/13705/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 3 441 грн. та виконавче провадження №57607270 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 05.11.2018 р. №753/13705/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 2 201 238, 02 грн.

Постановою державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 07.02.2019 р. об`єднано виконавці провадження №57607270, № 57607449 у зведене виконавче провадження №58322761.

Державним виконавцем Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві були здійснені неодноразові виклики боржника, направлені вимоги та запити до банківських установ, з метою встановлення наявності рахунків у боржника, та інших установ, з метою перевірки його майнового стану.

08.02.2019 державним виконавцем Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві накладено арешт на все майно боржника.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України Головного центру обробки спеціальної інформації боржник ОСОБА_1 має два паспорти громадянина України для виїзду за кордон, видані як у 2010 р., так і у 2017 р., на підставі яких та перетинає кордон України.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем направлялися запити до Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Державної служби з питань геодезії, картографії та кадаструз метою встановлення майна, що зареєстроване за боржником, також виконавцем направлено вимоги до 82-х банківських установ з метою встановлення інформації, щодо відкритих боржником рахунків. Згідно відповідей боржник мав відкриті рахунки в ПАТ «ПУМБ» та АТ «ПРИВАТ БАНК» та направлялися вимоги щодо встановлення залишку і руху коштів по рахункам боржника.

20.02.2019 згідно відповіді ПАТ «ПУМБ» у боржника відсутні кошти на рахунку.

27.02.2019 згідно відповіді з Головного управління Держгеокадастру у Київській області за боржником зареєстровано земельну ділянку кад. номер :05:004:0023, площею 0,1002 га. АДРЕСА_1 .

28.02.2019 старшим державним виконавцем направлено до Бородянського РВДВС ГТУЮ у Київській області доручення, щодо проведення опису та арешту зазначеної земельної ділянки.

02.05.2019 до відділу надійшла постанова від 05.04.2019 Бородянського РВДВС ГТУЮ у Київській області про опис та арешт майна боржника, а саме: земельної ділянки кад. номер :05:004:0023, площею 0,1002 га. АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді АТ «ПРИВАТ БАНК» на валютному рахунку боржника знаходяться кошти в розмірі 221,87 USD та 08.05.2019 направлено платіжну вимогу для списання вищезазначених коштів.

10.06.2019 від ТОВ «Приватна експертна служба» надійшов лист про відмову в проведенні оцінки земельної ділянки.

18.11.2019 до відділу надійшла ухвала Бородянського районного суду Київської області від 08.11.2019 №939/2474/19 про виключення з акту опису та зняття з арешту з майна, а саме земельна ділянка кадастровий номер :05:004:0023, площею 0,1002 га. АДРЕСА_1 .

19.11.2019 виходом державного виконавця встановлено що за адресою: АДРЕСА_2 встановлено що готель «AmbassadorPlaza» знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та зі слів власника ліфт належить власнику готелю.

13.07.2020 виходом державного виконавця за адресою: м. Київ, вул. Ананасна 2 ТОВ "ЛАТЕРАССА" з метою перевірки бухгалтерії в зв`язку з відсутністю відрахувань з заробітної плати боржника встановлено, що постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника бухгалтер отримав, проте в період карантину пов`язаного з поширенням коронавіруса COVID-19 ТОВ "ЛАТЕРАССА" не працювало, боржник ОСОБА_1 перебуває у відпусті без збереження заробітної плати.

28.07.2020 державним виконавцем направлено запит на адрессу іпотекодержателя ОСОБА_4 щодо надання дозволу на реалізацію заставного майна.

26.08.2020 на рахунок відділу з заробітної плати боржника надійшли кошти в розмірі 805,00 грн. які пропорційно розподілені та перераховані стягувачу та на виконавчий збір.

18.09.2020 на адресу відділу від суб`єкта оціночної діяльності надійшов експертний висновок вартості описаного майна а саме: ліфту EF 0621 що складає 330 441 грн.

21.09.2020 описане майно, а саме ліфт пасажирський серії EF0621, в/п 630 кг на 6 зупинок передано на реалізацію через систему електронних торгів https://setam.net.ua

30.11.2020 після третіх електронних торгів через систему https://setam.net.ua ліфт пасажирський серії EF0621, в/п 630 кг на 6 зупинок не реалізовано.

Як стало відомо з пояснень державного виконавця, до Подільского районного суду м. Києва ТОВ "Смарт Інвестментс" подано позов про визнання права власності на майно, а саме ліфт пасажирський серії EF0621, в/п 630 кг на 6 зупинок та зняття арешту з майна.

За зведеним виконавчим провадженням № 58322761 сума боргу 2224158,94 грн. за період 02.07.2019 по 29.12.2020 з боржника ОСОБА_1 було сплачено 21 689,25 грн., при цьому кошти розподілено на витрати виконавчого провадження, виконавчий збір та кошти, стягнуті на користь стягувача. Додатково державний виконавець зазначив, що боржником самостійно сплачено 8 492,37 грн., примусово стягнуто державним виконавцем з банківських рахунків 8 542,91 грн. та заробітної плати 4336,43 грн. Станом на 29.12.2020 залишок боргу складав 2 207 939,16 грн.

З огляду на зазначене вбачається, що подана ОСОБА_1 заява про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України містить посилання на ті ж самі обставини, які були предметом розгляду судом при постановлені ухвали від 02.08.2019, 14.04.2020 та постанов Київського апеляційного суду від 24.09.2019, 07.07.2020, а саме на скрутний матеріальний стан, перебування на його утриманні дружини, дітей та непрацездатної матері, відсутність майна та доходів, наявності у власності ліфта, документи щодо якого передано державному виконавцю.

При цьому, умовою скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордом мають слугувати зміна обставин, які стали підставою для застосування до нього відповідного заходу.

З поданої заяви обставинами, які змінились з дати постановлення ухвал від 02.08.2019 та 14.04.2020 є те, що ОСОБА_1 офіційно працевлаштувався ТОВ «ЛАТЕРАСА», частково сплачує борг (сума сплаченого боргу складає менше 1% від загальної суми боргу), а також зазначає, що розпочато проект зйомки відеороликів на «YouTube», прибутку з даного контенту не отримує, оскільки не набрав необхідної кількості популярності, однак в майбутньому має надію на отримання прибутку

Щодо вказаних обставин суд зазначає наступне.

Вбачається, що в ОСОБА_1 вказує на відсутність дій (бездіяльність) державного виконавця в рамках відкритого виконавчого провадження, при цьому, не надаючи належних та допустимих доказів (хоча у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень) на підтвердження бездіяльності державного виконавця в силу вимог діючого законодавства. При цьому, незгода заявника з діями чи бездіяльністю державного виконавця, підлягають вирішенню в інший правовий спосіб.

Посилання на те, що заявник жодним чином не перешкоджав державному виконавцю проводити виконавчі дії, а відтак відсутні докази щодо ухилення від виконання зобов`язань, на думку суду не може бути підставою для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, так як ці доводи не були підставами для застосування заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а відтак, не можуть бути підставами для його скасування.

При цьому, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним вжито всіх можливих дієвих заходів для погашення наявної заборгованості.

Ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" на боржника покладено ряд обов`язків, зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

З оглянутих у судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_1 всупереч ч. 5 ст. 19 зазначеного Закону не подавалась державному виконавцю декларація за формою, встановленою Міністерством юстиції України, а подалась декларація, подана останнім в загальному порядку, яка не в повній мірі відображає матеріальний стан та доходи останнього.

При цьому, суд критично посилається на ствердження ОСОБА_5 про те, що його декларації знаходяться в загальному доступі, у зв`язку з чим останній ніби то не ухиляється від виконання обов`язку з повідомлення державного виконавця про свій майновий стан та доходи, оскільки останній зобов`язаний саме подати державному виконавцю декларацію, за встановленою формою.

Зокрема, з матеріалів виконавчого провадження, досліджених в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 надано державному виконавцю не докази його права власності на ліфт пасажирський, а лише копії видаткової накладної №ЗЕ-0000057 від 27.02.2012, копії квитанцій, копія акту здачі-прийняття робіт та копія товарно-транспортної накладної. Оригіналів документів, які підтверджують права власності ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, на згаданий вище ліфт пасажирський до суду не надано.

При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_1 на запитання суду щодо наявності вказаних документів, причину їх не надання виконавцю, а також про причину неподання відомостей про вказаний ліфт в 2018 році, зазначив, що документи про право власності боржника на зазначене майно втрачені, при цьому останній «забув» про те, що володіє ліфтом пасажирським. Зокрема, наявність у власності ОСОБА_1 ліфта, не відображалося у деклараціях. Крім того, у письмовій заяві та у судовому засіданні заявником зазначалося, що «спеціально» влаштувався на роботу з метою повернення боргу.

З огляду на вказане, твердження боржника про те, що ним здійснені дії з виконання рішення суду, а саме надано документи про право власності на ліфт пасажирський для його реалізації державним виконавцем, спростовуються матеріалами виконавчого провадження та поясненнями учасників справи, та є недостовірними.

Посилання заявника на те, що ним частково погашено заборгованість за зведеним виконавчим провадженням, суд оцінює критично, оскільки вбачається, що станом на 29.12.2020 залишок боргу складає 2 207 939,16 грн., при цьому, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за зведеним виконавчим провадженням станом на 13.04.2020 складає 2 216 249, 56 грн., а отже зазначене виконання ОСОБА_1 рішення суду впродовж тривалого часу є формальним, та не містить ознаки реального виконання.

При цьому, належних та допустимих доказів неможливості виконання боржником рішення суду до суду не надано.

Суд критично ставиться до твердження ОСОБА_1 про те, що він перебуває на утриманні дружини та сестри, а працевлаштування та отримання доходу є його правом, а не обов`язком, оскільки вказані твердження суперечать поясненням самого ОСОБА_1 про те, що на його утриманні перебувають діти та непрацездатна матір та, зокрема, зазначає, що влаштувався «спеціально» з метою повернення боргу.

Зокрема, незважаючи на те, що працевлаштування дійсно є правом особи, суд оцінює небажання ОСОБА_1 здійснення дій для отримання доходів, як ухилення останнього від виконання рішення суду.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 своєї постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 за № 6, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правам з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.7 ст.12) У зв`язку із цим, у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов`язків, передбачених ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі ст. 377-1 ЦПК України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Суб`єктивні процесуальні права мають здійснюватися в найбільш економічний спосіб. Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню правильного рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату.

Суд не погоджується із доводами заявника про те, що тимчасове обмеження його виїзду за межі України порушує його права на вільне пересування. Суд вважає, що застосоване обмеження відповідає усім трьом критеріям, про які йдеться у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v.Bulgaria» від 26.11.2009)

1) обмеження ґрунтується на законі (п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ч.ч.І, 2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.441 ЦПК України);

2) обмеження переслідує легітимну мету, передбачену у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: обмеження є необхідним в демократичному суспільстві для підтримання публічного порядку (в даному випадку - щодо обов`язковості виконання судового рішення) та з метою захисту прав інших осіб (в даному випадку - прав стягувачів щодо ефективного виконання судових рішень);

3) обмеження перебуває в справедливому балансі між правами заявника та публічним інтересом (тобто є пропорційним меті його застосування): тимчасове обмеження заявника у виїзді за межі України не завдасть істотної шкоди майновим і немайновим правам заявника (в тому числі - більшої, аніж шкоди, яка заподіюється стягувачам внаслідок довготривалого невиконання боржником судових рішень) і сприятиме виконанню судових рішень і запобігатиме ухиленню заявника від виконання законних вимог державного виконавця щодо виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Застосоване тимчасове обмеження прав заявника є цілком виправданим, оскільки воно показало дієвий результат і дійсно сприяє погашенню заборгованості боржника перед стягувачем.

Зокрема, у судовому засіданні заявник не заперечував, що неодноразово перетинав державний кордон України, що не було пов"язано зі службовими відрядженнями, а за кошти родити, яка має сімейний бізнес, що очевидно пов`язано з витрачанням грошових коштів.

Також, у матеріалах справи міститься лист Голови Комітету з питань сім`ї, молодіжної прлітики, спорту та туризму - А. Палатного, в якому заначено про те, що ОСОБА_1 представляє делегацію Верховної Ради України, яка бере участь у Міжпарламенських футбольних турнірах в Туреччині, Азербайджані, Німеччині, при цьому не зрозуміло за чий кошт відбуваються зустрічі на міжпарламентських футбольних турнірах, а саме за власний кошт чи за бюджетні кошти. Визначення поняття "ухилення" в чинному законодавстві щодо його офіційнго тлумачення відсутня.

У сучасній україніській мові слово "ухилення" тлумачиться так:

- відступати, відхилятися, вивертатися, намагатися не робити чого - небудь, не брати участі в чомусь, уникати, навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом. У судовій практиці трапляються приклади мотивування судових рішень про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють "необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів".

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З огляду на вказане, враховуючи подання ОСОБА_1 як державному виконавцю, так і суду неповних даних з приводу свого майнового стану, суд вважає, що останній зловживає своїми правами в рамках здійснення виконавчого провадження, а саме створює ілюзію виконання ним своїх зобов`язань, при цьому реального виконання рішення суду не відбувається.

Суду не надано доказів, що за час, який минув з дня постановлення ухвали про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, останнім здійснені належні дії для виконання рішення суду та змінились обставини, за існування яких покладено на боржника зазначене обмеження.

Отже, суд вважає, що обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України ґрунтується на законі, переслідує легітимну мету, діє з метою захисту прав стягувача в виконавчому провадженні, перебуває в справедливому балансі між правами заявника та публічним інтересом, сприятиме виконанню рішення суду та запобігатиме ухиленню заявника від виконання законних вимог державного виконавця.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 258, 260, 441 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у справі за поданням старшого державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Шавель О.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за кордон за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Повний текст ухвали суду складено 30.03.2021.

Суддя О.Б. Саламон