Провадження номер № 2/0186/104/21
Справа № 186/1716/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді - Демиденко С.М.,

Секретар - Фадєєва Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Першотравенськ Дніпропетровської області справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в якому просить суд визнати договір позики № 0308-6259 від 02.06.2020 року, укладений між мною, ОСОБА_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» недійсним.

Позов обґрунтовано наступним:

між ОСОБА_1 , та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» фактично не було укладено письмового договору із зазначенням його істотних умов;

1)На момент отримання ОСОБА_1 , грошових коштів в кредит йому не було надано достовірної інформації в тому числі про розмір процентів за договором. Вважає, що ненаданням інформації він був введений в обману, такі дії ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підпадають під ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» про нечесну підприємницьку діяльність;

2) Оспорюваний договір в порушення ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» включає умови які є явно несправедливими, а саме занадто високі проценти за користування грошовими коштами;

Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач надав суду письмовий відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Заперечення обґрунтовує наступним:

1)Оспорюваний договір укладений сторонами в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі;

2)Оспорюваний Кредитний договір № 0308-6259 від 06.02.2020р., є вже п`ятим Договором укладеним між Позивачем і Відповідачем. Попередні договори Позивачем виконано в повному обсязі. Тобто, Кредитний договір № 0308-6259 від 06.02.2020р. є вже не першим Договором, що укладений між Позивачем та Відповідачем на аналогічних умовах. Відповідачем надано Позивачу повну та чітку інформацію щодо умов укладення Договорів кредиту (як першого так і всіх наступних), яка передбачена чинним законодавством та яка розміщена і доступна для вільного ознайомлення на сайті Відповідача;

3)Відповідно до ч.2 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування», цей Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. Кредитний договір № 0308-6259 від 06.02.2020р. на суму 5 000 грн. укладений з відповідачем терміном на 14 днів, отже згідно прямої норми ЗУ «Про споживче кредитування», даний Закон не розповсюджується на правовідносини за зазначеним Договором.

Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечує проти позовних вимог в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

06 лютого 2020 року між ОСОБА_1 , та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» укладено договір кредиту № 0308-6259, за умовами якого товариством надано позивачу фінансовий кредит у розмірі 5000,00 грн (пункт 3.2.), строком на 14 днів, тобто до 19 лютого 2020 року (пункт 2).

У пункті 4 договору про надання фінансового кредиту визначено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 % річних від суми кредиту у розрахунку 2 % на день. Тип процентної ставки - фіксована.

Згідно з пунктом 3.3. кредитного договору, проценти за користування кредитом становлять 1 400 грн.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 , він визнає факт укладення договору кредиту № 0308-6259 та отримання ним 5000,00 грн.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного Кодексу України /далі ЦК України/.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом, встановлено, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора А389, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи позовної заяви у цій частині.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19; від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Суд приходить до висновку, що посилання ОСОБА_1 , на ненадання відповідачем повної інформації щодо умов та настання ризиків при укладенні оспорюваного договору і нечесну підприємницьку практику є безпідставними і ґрунтуються виключно на припущеннях та спростовуються змістом договору про надання фінансового кредиту.

Доводи позивача про порушення положень статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» пунктом 6 договору про надання фінансового кредиту є безпідставними, так як Відповідачем згідно Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (СОVID-19) Кредитодавцем не нараховуються штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період з 01.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, відповідно до п.6 Договору не здійснюється нарахування пені за прострочення виконання зобов`язань, згідно вищезазначеного закону. Тобто, станом на час розгляду справи сума пені становить - 0 грн. При належному виконанні договірних зобов`язань штрафна санкція у вигляді пені не застосовується, при цьому грошова сума нарахованої пені залежить і від періоду невиконання боржником взятих на себе зобов`язань.

Кредит надавався позивачу на строк до чотирнадцять днів та відсоткова ставка за користування кредитними коштами була йому відома у момент укладення договору.

Доводи позовної заяви про те, що одноразовий ідентифікатор, яким був підписаний договір від 06 лютого 2020 року, складається тільки з цифрової послідовності, що суперечить положенням Закону України «Про електронну комерцію», є безпідставними, так як одноразовим ідентифікатором є комбінація цифр і літер, чи тільки цифр/літер.

Враховуючи вищезазначене обставини /підстави позову/ викладені в позовній заяві не можуть бути підставами для визнання спірного договору недійсним, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на помилковому тлумаченні позивачем норм матеріального права, ув`язку з чим суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в повному обсязі.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживача - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

СУДДЯ: /С.М. ДЕМИДЕНКО/