Справа № 428/1601/21
05 квітня 2021 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря Корнєвої Ю.П.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області як орган опіки та піклування -
1. Позиції сторін, процесуальні дії
1.1. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначили, що вони у рівних частках є власниками будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 28.07.2003 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Сердюк Н.І. У спірному будинку відповідачі, які є членами сім`ї позивачів, зареєстровані, але не мешкають більше одного року без поважних причин, комунальні платежі не сплачують, у добровільному порядку відповідачі з реєстраційного обліку не знімаються.У зв`язку із викладеним, позивачі просять визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .
1.2. Представник позивачів у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві.
У судове засідання відповідачі не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідачів також не надходило.
Представники третьої особи в судовому засіданні присутній не був, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона з народження проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Позивачі та ОСОБА_9 були сусідами з будинку АДРЕСА_1 , у неї з ними дружні стосунки. Останній раз вона бачила ОСОБА_9 в будинку АДРЕСА_1 ще до бойових дій в 2014 році, а зараз він постійно проживає десь у Російській Федерації. На теперішній час в будинку АДРЕСА_1 живе один хлопець на ім`я ОСОБА_10 , а до цього з 2014 року в будинку жив дідусь.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що позивач ОСОБА_12 є його другом. Відповідач ОСОБА_13 перебуває у цивільному шлюбі з його сином, вона народила від нього дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Зараз його син та ОСОБА_13 із дітьми проживають в Тюменській області Російської Федерації. Вони знають про цей позов. Останній раз ОСОБА_13 приїжджала до України в 2016 році, при цьому вона жила не в смт. Сиротине, а в Сєвєродонецьку по вул. Гагаріна. Після цього ОСОБА_13 та її діти до України не приїжджали.
1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин
2.1. В судовому засіданні було встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності у рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією договору дарування житлового будинку, посвідченого 28.07.2003 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Сердюк Н.І., зареєстрованого в реєстрі за №2147 та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1212194 від 11.08.2003.
Згідно із довідками №4401.1-3411/4401.4.1-21 від 12.03.2021 та №4401.1-3407/4401.4.1-21 від 12.03.2021, виданими Управлінням державної міграційної служби України в Луганській області, станом на 12.03.2021 у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
2.2. З висновку Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області як органу опіки та піклування від 02.04.2021 № 485 вбачається, що вказаний орган вважає за недоцільне позбавлення права користування житловим приміщенням неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
3. Релевантні джерела права
3.1. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
4. Оцінка доказів та аргументів сторін
4.1. Судом встановлено, що відповідачі за місцем реєстрації не проживають більше одного року без поважних причин, що підтверджується показаннями свідків.
З вимогами про вселення до спірного житлового приміщення відповідачі не зверталися та будь-якої спеціальної домовленості між сторонами щодо тривалості проживання не було. Крім того, відсутні докази того, що існували будь-які перешкоди у проживанні відповідачів в спірному житловому приміщенні.
У зв`язку із цим суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
4.2. Стосовно висновку органу опіки та піклування про те, що Орган заперечує проти позбавлення неповнолітніх дітей права користування житловим приміщенням, суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
По-перше, суд зазначає, що вищевказаний висновок взагалі необґрунтований жодними фактичними обставинами справи або обставинами, які орган встановив під час складання висновку. Загальне посилання на захист житлових прав дитини не є належним обґрунтуванням висновку.
По-друге, суд зазначає, що ані Конституція України, ані Конвенція про права дитини, ані Цивільний кодекс України (зокрема, статті 405, 406 вказаного Кодексу), ані Сімейний кодекс України, ані Житловий кодекс УРСР, ані Закон України «Про охорону дитинства», ані Закон України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» не встановлюють особливостей позбавлення дитини права користування житлом, яке вона набула як член сім`ї власника житла. Вказане право за своєю правовою природою є правом користування чужим майном (сервітутом) і позбавлення цього права відбувається в порядку статей 405, 406 ЦК незалежно від віку особи.
5. Розподіл судових витрат
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Д.Б. Баронін