Справа 642/3115/20
Провадження № 2/642/151/21
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Вікторова В.В.

за участю секретаря Варук С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року представник позивача адвокат Плугатирьов В.В. звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 11 800 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18.09.2019 у справі № 642/2601/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 16 квітня 2019 року. Московським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) здійснюється примусове виконання вказаного рішення суду. Згідно наданого державним виконавцем розрахунку від 11.06.2020 ОСОБА_2 має заборгованість із сплати аліментів в сумі 15700 грн. З розрахунку вбачається, що за період з квітня 2019 року по теперішній час ОСОБА_2 два рази сплачував аліменти, а саме у грудні 2019 року 1 500 грн. та у січні 2020 року 3 000 грн. Крім того, 13.05.2020 ОСОБА_2 перерахував на рахунок позивача 1500 грн. з призначенням платежу - аліменти. Вказаними грошовими коштами погашається заборгованість повністю за квітень, травень, червень, липень 2019 року та частково в сумі 800 грн. за серпень 2019 року. Також у позові зазначено, що заборгованість по аліментам утворилась з вини відповідача, у зв`язку з чим необхідно стягнути з нього неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.09.2019 р. по 01.06.2020 р. в сумі 11 800 грн.

Ухвалою суду від 24 червня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 16).

12 серпня 2020 року відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с. 19-23).

У відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та зазначив, що він завжди активно приймав участь у матеріальному забезпеченні та духовному вихованні дитини, завжди за можливості купував все необхідне для належного забезпечення дитини за узгодженим з позивачем переліком. Від участі у матеріальному забезпечені дитини шляхом сплати аліментів він не ухиляється, а навпаки задля виконання цього обов`язку вчиняє дії, які дадуть можливість цей обов`язок виконувати. У зв`язку з відсутністю роботи 30.07.2019 року він став на облік в Харківській міський центр зайнятості як шукаючий роботу. Однак, пошуки роботи в України не дали будь-яких результатів та задля можливості сплачувати аліменти та приймати участь у виховуванні сина, у лютому 2020 року він виїхав за кордон для тимчасового працевлаштування. Для стягнення пені за прострочення сплати аліментів з відповідача повинен бути присутнім фактор наявності вини з боку платника. Так, з 12 березня на усій території України установлено карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19 (постанова Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19» від 11.03.2020 р. № 211). Дія карантину на сьогоднішній день продовжена. 11 березня 2020 року Всесвітня організація охорони здоров`я оголосила хворобу Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 пандемією. Загальновідомим є той факт, що пандемія негативно вплинула не світову економіку та призвела до проблем з працевлаштуванням населення. Невідома раніше світу хвороба призвела введення більшістю країн світу обмежувальних заходів. Одним із таких заходів стало закриття транспортного сполучення України з країнами Європи. Законом України № 530-ІХ від 17.03.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (Covid-19)" були внесені зміни в законодавчі акти, відповідно до яких «карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України» був внесений до переліку обставин непереборної сили (форс-мажору). Таким чином, введення карантину на території України та відповідних обмежувальних заходів, та як наслідок неможливість його протягом тривалого часу повернутися до України виключає вину за прострочення сплати аліментів у період дії карантину. Крім того, відповідач зазначив, що 08.07.2020 року він повністю сплатив заборгованість по аліментам та на сьогоднішній день заборгованості по сплаті аліментів відсутня.

Крім того, відповідач просив врахувати, що його матір ОСОБА_4 , в силу віку останнім часом хворіє. Внаслідок чого виникає необхідність постійного догляду, стаціонарного лікування та придбанні необхідних ліків. Оскільки батьки є пенсіонерами, та крім пенсії ніякого доходу не мають, відповідач купує необхідні ліки для матері та фінансово допомагає при лікуванні та у побуті.

31 серпня 2020 року позивач надала відповідь на відзив (а.с. 46-49).

У відповіді на відзив позивач зазначила, що відповідачем не доведено, що він приймав участь у матеріальному забезпеченні дитини протягом періоду часу, за який утворилася заборгованість зі сплати аліментів, окрім часткової оплати аліментів. Крім того, представником відповідача підтверджено, що з лютого 2020 року відповідач працевлаштований за кордоном, а отже отримує дохід та мав можливість сплачувати аліменти. В кожній країні є банківські установи та платіжні системи, за допомогою яких відповідач мав можливість перерахувати кошти для сплати аліментів. Також, відповідач мав можливість перерахувати кошти за допомогою мобільного додатку. Наявність технічної можливості у відповідача сплачувати аліменти підтверджується й тим, що ним було здійснено платіж за травень 2020 року. Відповідачем не надано до суду жодного переконливого доказу про відсутність коштів, про технічну неможливість здійснити платіж, про складне матеріальне становище. Відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів як до від`їзду за кордон для працевлаштування (до лютого 2020 року) так і після працевлаштування (починаючи з лютого 2020 року). Йому було відомо про наявність заборгованості. Отже, відповідач мав фінансову і технічну можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в сумі 1500 грн. на місяць, тому вина відповідача в утворенні заборгованості зі сплати аліментів є очевидною. Введення на території України карантину не звільняє відповідача від обов`язку утримувати свою дитину та сплачувати аліменти. Крім того, відповідачем не надано до суду доказів придбання ліків для своєї матері, оплати послуг з постійного догляду, лікування у медичних закладах протягом періоду за який утворилася заборгованість зі сплати аліментів. Таким чином, у відповідача не було жодних перешкод для сплати аліментів своєчасно, відповідачу було відомо про свій обов`язок зі сплати аліментів, невиконання вказаного обов`язку допущено відповідачем свідомо, тому і вина позивача щодо несплати аліментів очевидна та підтверджується матеріалами справи.

31 серпня 2020 року позивач надала суду заяву про збільшення позовних вимог та просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 17 215 грн. (а.с. 60-61).

15 жовтня 2020 року відповідач надав суду письмові заперечення (а.с. 68-69).

У письмових запереченнях відповідач просив відмовити у задоволенні уточненого позову та зазначив, що він здійснював перекази на картковий рахунок позивача за можливістю саме у лютому та травні 2020 року, що свідчить про відсутність умислу ухилятися від сплати аліментів. Також зазначив, що не мав можливості для здійснення банківських перерахувань ізза кордону, оскільки відвідування банків суворо обмежувалось та для здійснення банківського переказу із за кордону необхідні банківські реквізити, а саме міжнародний номер банківського рахунку у форматі IBAN, тому у нього були відсутні можливості для здійснення банківських перерахувань із-за кордону.

У судовому засіданні 01.12.2020 позивач підтримала уточнені позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач заперечував проти задоволення уточненого позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

До судового засідання 10 березня 2021 року позивач та її представник не з`явилися. Від представника через канцелярію суду надійшла заява, у якій він просив розглянути справу у відсутність позивачки та у його відсутність за наявними в матеріалах справи документами. Зазначив також, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 136-137).

Відповідач також не з`явився до судового засідання. Надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи буз його участі та зазначив, що заперечує проти позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 138).

У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18.09.2019 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття, у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 16 квітня 2019 року (а.с.27-29).

На підставі вищевказаного рішення та виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Харкова 31.10.2019, державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Савоном О.Ю. 20.11.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60652717 (а.с. 8-10).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 196 СК України передбачена відповідальність, зокрема, за прострочення сплати аліментів.

Так, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосування заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно копії розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 642/2601/19, виданого 31.10.2019 Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним повноліття у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з квітня 2019 року, складеного державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Савоном О.Ю., станом на 01.06.2020 рік існує заборгованість зі сплати аліментів, яка складає 15 700 грн. (а.с. 7).

З урахуванням надходження на карту позивачки від відповідача аліментів за лютий 2020 у сумі 1507,54 та за травень 2020 у сумі 1507,54 грн., що підтверджується копіями квитанцій відповідно № Р24А207726402С26125 від 21.02.2020 та № Р24А347457508С58237 від 13.05.2020 (а.с. 30-31), державний виконавець надав новий розрахунок заборгованості від 01.07.2020, у якому зазначив, що станом на 01.06.2020 існує заборгованість зі сплати аліментів, яка складає 12 684,92 грн. (а.с. 32).

Стосовно періоду заборгованості зі сплати з квітня 2019 року по початок запровадження карантинних заходів (березень 2019 року) суд зазначає, що позивачці було відомо, що відповідач з липня 2019 став на облік в Харківській міський центр зайнятості як шукаючий роботу. Якщо відповідач став безробітним, вже після рішення суду, але при цьому став на облік в центрі зайнятості, аліменти будуть відраховуватися з одержуваної допомоги по безробіттю. Однак, державний виконавець не здійснив перевірку та відповідні запити до центру зайнятості з метою встановлення наявності соціальної допомоги та здійснення відповідних відрахувань. Крім того, як зазначалось вище відповідач частково погашав аліменти.

08 липня 2020 року відповідач ОСОБА_2 повністю погасив заборгованість зі сплати аліментів у сумі 12 700 грн., що підтверджується квитанцією № СВ03598266/1 (а.с. 33).

З урахуванням дати остаточного погашення відповідачем заборгованості зі сплати аліментів, позивач надала заяву про збільшення позовних вимог з розрахунком пені за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2019 року по червень 2020 року у сумі 17 215 грн. (а.с. 60-61).

Суд вважає, що підстави для настання у відповідача відповідальності за прострочення сплати аліментів відсутня й з огляду на наступне також.

В пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано роз`яснення, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Судовим рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2019 року у справі № 642/2601/19 встановлено, що у зв`язку з відсутністю роботи 30 липня 2019 відповідач став на облік в Харківській міський центр зайнятості як шукаючий роботу (а.с. 26-29).

11 лютого 2020 року відповідач виїхав за кордон для тимчасового працевлаштування та повернувся в Україну лише 18 серпня 2020 року, що підтверджено відміткою у закордонному паспорті відповідача, копію якого приєднано до матеріалів справи (а.с. 133-134).

Законом України № 530-ІХ від 17.03.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (Covid-19)" були внесені зміни в законодавчі акти, відповідно до яких «карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України» був внесений до переліку обставин непереборної сили (форс-мажору). Що ж стосується законодавства, що регулює механізм стягнення аліментів та заборгованості по сплаті аліментів, то на час введення карантину на території України, нововведень, які б змінювали даний механізм не приймали.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність за прострочення сплати аліментів тоді, коли така заборгованість виникла з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Тобто, якщо заборгованість виникла з незалежних обставин (хвороба, помилка бухгалтера, фактична неможливість здійснювати виплати з інших поважних причин), пеню на неї нараховувати не можна. Такими ж поважними причинами можуть бути і обставини, які виникли із впровадженням карантину на території України.

Доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів виникла внаслідок умисних дій (бездіяльності) відповідача позивачем суду надано не було. Крім того, як зазначалось вище заборгованість відповідачем була погашена у повному обсязі після приїзду із тимчасових заробітків із-за кордону.

Про відсутність вини відповідача у виниклій заборгованості свідчить також його поведінка, а саме повна та своєчасна сплата ним аліментів на теперішній час. Відповідач не ухиляється від участі у матеріальному забезпеченні дитини, у тому числі в матеріалах справи наявні чеки про сплату послуг басейну відвідуванням сином з 06.01.2021 по 03.03.2021. Окрім сплати аліментів, відповідач додатково також купував іграшки сину, відвідував разом з ним ігровий клуб «Ехtrim», відвідував з сином мережу харчування «МсDonald?s». На початку лютого 2021 року відповідач разом із сином катались на квадроциклах, відвідували заклад «Харківська Швейцарія», брали в оренду та катались на тюбінгу, відвідували ресторан японської кухні, що підтверджено фотокопіями та чеками, які приєднані до матеріалів справи (а.с. 123-128).

На підставі викладеного в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, не стягуються з відповідача.

Відповідно до ст.ст.180, 196 СК України, керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Повний текст рішення складено 17 березня 2021 року.

Суддя В.В. Вікторов