Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1391/20

Провадження № 2/338/101/21

30 березня 2021 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Рибки Л.Я.,

з участю секретаря Полек Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право на користування належним їй (позивачці) жилим приміщенням - житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в якому відповідач зареєстрований.

Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є власником домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , де і проживає. У вказаному будинку також зареєстрований відповідач у справі - її колишній чоловік ОСОБА_2 . Відповідач хоча й зареєстрований за вказаною вище адресою, однак впродовж 12 років в належному їй будинку не мешкає, після розірвання шлюбу повернувся на проживання до матері. Вона самостійно оплачує комунальні послуги, за власний кошт здійснює благоустрій домоволодіння та необхідні поточні ремонтні роботи. В той же час реєстрація відповідача в її будинку не дає їй можливості, зокрема, оформити житлову субсидію. Пропонувала ОСОБА_2 знятись з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , однак він залишив її прохання поза увагою. Тому змушена була звернутись до суду з даним позовом. З огляду на викладене, посилаючись на вимоги ст. 405 ЦК України, ст. 72 Житлового кодексу України, ОСОБА_1 просить позов задоволити.

В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином. 30 березня 2021 року ОСОБА_1 подала до канцелярії суду заяву, в якій просить позов задоволити, справу розглянути без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. 30 березня 2021 року до канцелярії суду надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо задоволення позову, справу просить розглянути без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, з огляду на подану суду відповідачем заяву про визнання ним заявлених вимог, оскільки підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав, свобод чи законних інтересів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, це право закріплено в Конституції України та в ч. 1 ст. 321 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Цивільним Кодексом України передбачена спеціальна норма для визнання членів сім`ї власника такими, що втратили право користування житловим приміщенням (ч. 2 ст. 405 ЦК України), яка підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №231909496 від 10 листопада 2020 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності (розмір частки - 1/1) належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 54 кв.м, житловою площею - 32,9 кв.м (а.с. 4).

Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 на даний час - Івано-Франківського) району Івано-Франківської області також зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .

Факт відсутності відповідача ОСОБА_2 понад один рік в належному позивачці будинку АДРЕСА_1 , в якому останній зареєстрований, підтверджується, зокрема, актами обстеження побутових умов, складеними комісією Раковецької сільської ради, від 07 липня 2020 року та 04 листопада 2020 року (а.с. 6, 7), зазначена обставина не оспорюється й відповідачем ОСОБА_2 .

Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що відповідач ОСОБА_2 у житлі за адресою: АДРЕСА_1 відсутній з поважних причин.

З огляду на те, що відповідач не користуються належним на праві приватної власності ОСОБА_1 будинком більше одного року, домовленість між власником житла та ОСОБА_2 про збереження за останнім права користування житлом відсутня, в добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації місця проживання наміру не виявляє, перебування останнього на реєстраційному обліку у вказаному будинку порушує та обмежує права і охоронювані законом інтереси його власника, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог позивачки про усунення перешкод належним їй майном та визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом - будинком АДРЕСА_1 (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 317, 319, 405 Цивільного кодексу України, ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст. 206, 263 - 265, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Л.Я. Рибка