Постанова

Іменем України

24 березня 2021 року

м. Київ

справа № 522/8404/14-ц

провадження № 61-3429св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

заявник - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Булахевіч Степан Вікторович,

заінтересовані особи: публічне акціонерне товариства «Дельта Банк», ОСОБА_1 ,

особа, яка подала касаційну скаргу - Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕК ГАММА»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

«РЕК ГАММА» на постанову апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Колеснікова Г. Я., Вадовської Л. М.,

Сєвєрової Є. О.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст вимог заяви

У січні 2018 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - відділ ПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області) Булахевіч С. В. звернувся до суду із заявою, в якій, просив вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, а саме належне ОСОБА_1 нежиле приміщення № НОМЕР_2, загальною площею 67,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до виконавчого листа № 522/8404/14-ц, виданого Приморським районним судом м. Одеси 24 листопада 2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежилі приміщення № НОМЕР_3, загальною площею 35,5 кв. м; № НОМЕР_1 , загальною площею 137,7 кв. м; № НОМЕР_2 , загальною площею 67,4 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , за рахунок реалізації яких задовольнити вимоги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») у загальному розмірі 3 738 316,38 грн.

Заява мотивована тим, що на примусовому виконанні у відділі ПВР УДВС ГТУЮ

в Одеській області перебуває виконавче провадження № 46140104

з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

15 січня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам виконавчого провадження, але боржником рішення суду добровільно не виконано.

Зазначене нежиле приміщення № НОМЕР_2, загальною площею 67,4 кв. м, належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна це нерухоме майно не зареєстровано в установленому законом порядку та відсутній запис щодо його належності боржнику.

Оскільки нерухомість не зареєстрована боржником відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державний виконавець просив задовольнити його заяву на підставі статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року

у задоволенні заяви державного виконавця відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для звернення стягнення на належне боржнику майно, оскільки право власності на вказане майно не зареєстровано в установленому законом порядку за боржником. Крім того, відповідно до частини першої статті 33 та статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов`язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано, заяву державного виконавця задоволено. Звернено стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку,

а саме:

нежиле приміщення № НОМЕР_3, загальною площею 35,5 кв. м;

нежиле приміщення № НОМЕР_1, загальною площею 137,7 кв. м;

нежиле приміщення № НОМЕР_2, загальною площею 67,4 кв. м,

що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_1 на праві власності, за рахунок реалізації яких задоволено вимоги ПАТ «Дельта Банк» у загальному розмірі 3 738 316,38 грн за кредитним договором.

Апеляційний суд виходив з того, що відповідно до частин десятої, одинадцятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право, а не обов`язок іпотекодержателя (який в даному випадку є також стягувачем у виконавчому провадженні) задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та не позбавляє права державного виконавця звертатися суду з поданням у порядку статті 50 Закону України «Про виконавче провадження». Положення цих норм свідчать також про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням виключно шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналогічні висновки викладені

у постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року у справі № 509/327/17-ц (провадження № 61-11736св18).

Аргументи учасників справи

18 лютого 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕК ГАММА» (далі - ТОВ «РЕК ГАММА») подало до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначену постанову апеляційного суду, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову апеляційного суду з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; стягнути з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на користь ТОВ «РЕК ГАММА» судові витрати у сумі 14 102 грн, що включають 2 102 грн судового збору та 12 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції вирішив питання про права та інтереси ТОВ «РЕК ГАММА», оскільки нежиле приміщення № НОМЕР_1, загальною площею 137,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з 26 вересня 2013 року належить скаржнику на праві приватної власності на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна

з прилюдних торгів № 932 від 26 вересня 2013 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 вересня 2013 року № 10022852. На момент придбання скаржником спірного приміщення будь-які обмеження відносно цього приміщення відсутні, його придбання є законним і на даний момент не

є предметом оскарження в суді. Факт належності ТОВ «РЕК ГАММА» права власності на спірне приміщення встановлено також рішенням Господарського суду Одеської області від 24 квітня 2018 року у справі № 916/24/18, залишеним без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2019 року. Права власності на спірне приміщення зареєстроване

в установленому законом порядку за скаржником. Спірне приміщення не може бути витребуване від нього, оскільки воно продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Суд апеляційної інстанції не дослідив жодних документів, які б підтверджували право власності й інші речові права на спірне приміщення, не встановив, хто є власником спірного приміщення, коли звертав стягнення на нього.

У касаційній скарзі ТОВ «РЕК ГАММА» на підставі частини восьмої статті 141 ЦПК України зробило заяву про надання доказів понесених судових витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2020 року поновлено ТОВ «РЕК ГАММА» строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду; відкрито касаційне провадження у справі.

В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно з договором про надання споживчого кредиту № 0 від

13 вересня 2006 року акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), назва якого була змінена на відкрите акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), надав ОСОБА_1

у формі непоновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту непоновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 500 000 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату укладення цього договору 2 525 00 грн, на строк користування з 13 вересня 2006 року по 13 вересня 2017 року.

Пунктом 2.1 цього договору передбачено, що у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором, банком приймається застава нерухомості, а саме застава нежилих приміщень № № НОМЕР_1, НОМЕР_3, 628, НОМЕР_2 загальною площею 306.4 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та 13 вересня 2006 рокуміж АКІБ «УкрСиббанк», як іпотекодержателем, і позичальником ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, укладено три договори іпотеки вказаного нерухомого майна, яке належало ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 05 вересня 2006 року.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від

08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» передав (відступив), а ПАТ «Дельта Банк» прийняв права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі право вимоги за кредитним договором від 13 вересня 2006 року та договорами іпотеки нерухомого майна, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим кредитним договором.

На примусовому виконанні у відділі ПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавче провадження № 46140104 з примусового виконання виконавчого листа № 522/8404/14-ц, виданого Приморським районним судом

м. Одеси 24 листопада 2014 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

а саме: нежилих приміщень № НОМЕР_3, загальною площею 35,5 кв. м; № НОМЕР_1 , загальною площею 137,7 кв. м; № НОМЕР_2 , загальною площею 67,4 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належать

ОСОБА_1 , за рахунок реалізації яких задоволено вимоги ПАТ «Дельта Банк» у загальному розмірі 3 738 316,38 грн за кредитним договором.

15 січня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам виконавчого провадження.

Добровільно боржником рішення суду не виконано.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нежиле приміщення № НОМЕР_2, загальною площею 67.4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано у встановленому законом порядку та відсутній запис щодо його належності ОСОБА_1 .

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Аналіз змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що згідно з актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 13 вересня 2013 року на прилюдних торгах при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-4932/10, виданого 07 березня 2011 року Приморським районним судом

м. Одеси, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитними договорами реалізовано нежиле приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 137,7 кв. м, яке придбало ТОВ «РЕК ГАММА».

Відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 26 вересня 2013 року ТОВ «РЕК ГАММА» належить право власності на майно, що складається з нежилого приміщення

АДРЕСА_2 , загальною площею 137,7 кв. м, яке раніше належало ОСОБА_1 та було зареєстровано 21 вересня 2006 року комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості».

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24 грудня 2019 року ТОВ «РЕК ГАММА» з 26 вересня 2013 року є власником приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею 137,7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Господарського суду Одеської області від 24 квітня 2018 року у справі № 916/24/18 встановлено, що ТОВ «РЕК ГАММА» є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим задоволено позов ТОВ «РЕК ГАММА» до Товариства

з обмеженою відповідальністю «Компанія Дельта Груп», зобов`язано відповідача звільнити зазначене приміщення.

За таких обставин апеляційним судом прийнято рішення щодо майна, яке належить на праві власності ТОВ «РЕК ГАММА», без залучення цього товариства до участі у справі, що є обов`язковою підставою скасування судового рішення

з направленням справи на новий розгляд.

У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частині перша статті 4 ЦПК України).

У справі, що переглядається, оскарженим судовим рішенням звернено стягнення на нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення № НОМЕР_3, загальною площею 35,5 кв. м; № НОМЕР_1 , загальною площею 137,7 кв. м; № НОМЕР_2 , загальною площею 67,4 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Інші учасники справине скористалися своїм правом подачі касаційної скарги, приєднання до касаційної скарги. Така процесуальна поведінка свідчить про їх згоду з оскарженою постановою апеляційного суду.

Аналіз аргументів касаційної скарги свідчить, що ТОВ «РЕК ГАММА» заявило про права на нежиле приміщення № НОМЕР_1, загальною площею 137,7 кв. м, проте не навело переконливих доводів, яким чином оскаржена постанова апеляційного суду в частині звернення стягнення на інше нерухоме майно (нежилі приміщення № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2) порушує його права та інтереси.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що рішення апеляційного суду в частині звернення стягнення на нежиле приміщення

АДРЕСА_2 , загальною площею 137,7 кв. м, постановлено без додержання норм процесуального права. У зв`язку

з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду в зазначеній частині скасувати з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; в частині звернення стягнення на нежилі приміщення:

№ НОМЕР_3, загальною площею 35,5 кв. м; № НОМЕР_2 , загальною площею 67,4 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , касаційне провадження підлягає закриттю.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України

у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Порядок розподілу судових витратвирішується за правилами, встановленими

в статтях 141-142 ЦПК України. У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження

№ 61-39028св18) зроблено висновок, що: «У разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення

з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (див. постанови від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження

№ 12-161гс19)).

Тому розподіл судових витрат,понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 396, 400, 402, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕК ГАММА» задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року

в частині задоволення заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Булахевіча Степана Вікторовича про звернення стягнення на нежиле приміщення № НОМЕР_1, загальною площею 137,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.

Передати справу № 522/8404/14-ц в частині вирішення заяви головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції

в Одеській області Булахевіча Степана Вікторовича про звернення стягнення на нежиле приміщення № НОМЕР_1, загальною площею 137,7 кв. м,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Закрити касаційне провадження у справі № 522/8404/14-ц за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕК ГАММА» на постанову апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року в частині вирішення заяви головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Булахевіча Степана Вікторовича про звернення стягнення на нежилі приміщення: № НОМЕР_3, загальною площею 35,5 кв. м; № НОМЕР_2 , загальною площею 67,4 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року в скасованій частині втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук