КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №361/4008/20 Головуючий у 1 інстанції: Сердинський В.С.

Провадження №22-ц/824/759/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

16 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИЛА

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн щомісячно, а також у разі необхідності зобов`язати сплачувати 100% лікування дитини.

У мотивування вимог посилалася на те, що вона з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з кінця літа 2017 року по листопад 2018 року.

Мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом із нею та знаходяться на її забезпеченні.

Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини надає добровільно у розмірі 4500-6000 грн.

Згідно позовної заяви причинами звернення позивача до суду стала агресивна поведінка відповідача по відношенню до неї.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з відповідною індексацією згідно закону, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_2 по ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь матері дитини ОСОБА_1 .

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що її не було повідомлено належним чином про дату розгляду справи, суд першої інстанції ухвалив рішення у її відсутність, не з`ясувавши причини неявки, що свідчить про порушення норм процесуального права.

Зазначила, що 07 серпня 2020 року вона була звільнена з роботи, у зв`язку з чим не має доходу. Крім того, з 2018 року перебуває у декретній відпустці.

Натомість, відповідач працює, має достатній дохід, забезпечує себе всім необхідним, аліментів нікому не платить.

Відповідач придбав автомобіль марки Мітсубісі Паджеро та причіп до нього, має картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» «еліт», обслуговування якої у місяць становить близько 1000 грн на місяць, з 2019 року по 2020 рік здійснював валютно-обмінні операції та отримував готівку в іноземній валюті.

Звертає увагу й на те, що його донька ОСОБА_4 навчається в Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі НТУ на 1 курсі денного відділення безкоштовно, а його мати отримує пенсію.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін. Зазначає, що рішення суду є законним і справедливим, ухвалено на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами. Позивачем не було надано до суду першої інстанції доказів на підтвердження своїх вимог. На його утриманні перебуває донька ОСОБА_4 , яка навчається в Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі НТУ на 1 курсі денного відділення, та мати ОСОБА_6 , яка не працює та отримує мінімальну пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06 липня 2018 року. (а.с. 9)

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №119 від 17 січня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, та Акту обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області Удовенко О.О., ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом із сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.8,10)

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

За положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_2 в добровільному порядку сплачував аліменти у 2019 році в розмірі 4500 грн на місяць, а в 2020 році - 6000 грн.

Заперечуючи проти стягнення аліментів у розмірі 6000 грн ОСОБА_2 посилався на те, що визначений розмір аліментів позивачем нічим не обґрунтований, також не надано доказів на підтвердження можливості сплачувати такий розмір аліментів щомісяця, крім того на його утриманні перебувають неповнолітня дочка ОСОБА_4 та матір ОСОБА_6 .

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження розміру його доходів та неможливості сплачувати аліменти у розмірі 6000 грн.

У ч. 1, 2 ст. 3 частині першій статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року,визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 є особою працездатного віку, є приватним підприємцем, його стан здоров`я є задовільним, наявності у нього неповнолітньої дочки ОСОБА_4 та матері ОСОБА_6 , яка є пенсіонеркою, вік сина сторін, його потреби в існуванні (їжа, одяг, комфорт, користування житлово-комунальними та медичними послугами) та потреби в реалізації освітнього, соціального та духовного розвитку, колегія суддів уважає, що розмір аліментів у розмірі 4000 грн буде відповідати як інтересам дитини, так і можливостям його батька, відповідача у справі.

При цьому, слід наголосити, що менший розмір аліментів, наразі, не забезпечить сталого та всебічного розвитку дитини, враховуючи також необхідність догляду за її здоров`ям, харчуванням, навчанням та забезпеченням інших щоденних потреб дитини.

Водночас слід зазначити, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат у вигляді 100% оплати лікування дитини у разі необхідності.

Так, згідно з ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дає змогу забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підстав для стягнення додаткових витрат на утримання дитини у вигляді 100% оплати лікування дитини у разі необхідності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що її не було повідомлено належним чином про дату розгляду справи, суд ухвалив рішення у її відсутність, не з`ясувавши причини неявки, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 3, 5, 6, 13 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Згідно з пунктом 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частинами першою, другою, третьою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1)неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подала заяву про отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, яка зареєстрована 24.06.2020 року за №26412. (а.с. 11)

Про судове засідання, призначене на 12 жовтня 2020 року 08:50 год, позивач була належним чином повідомлена шляхом направлення SMS-повідомлень на вказаний нею номер мобільного телефону, про причини неявки суду не повідомила. (а.с. 18)

З наведеного вище вбачається, що судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права щодо повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи.

Колегія суддів не приймає до уваги докази, надані ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції, а саме, копію своєї трудової книжки, копію наказу про надання відпустки по догляду за дитиною, копію акту обстеження умов проживання від 20.08.2020 року, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належного ОСОБА_2 , копію банківської картки та копію історії карткового рахунку відповідача, копію туристичного ваучера відповідача, оскільки ОСОБА_1 не. надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом доповнення резолютивної частини рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у вигляді 100% оплати лікування дитини у разі необхідності та шляхом викладення другого абзацу резолютивної частини рішення суду першої інстанції в редакції цієї постанови, а саме, про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн.

У порядку ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1261 грн 20 коп. судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року змінити, виклавши другий абзац його резолютивної частини в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з відповідною індексацією згідно закону, починаючи з 24 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Доповнити резолютивну частину рішення реченням: «У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у вигляді 100% оплати лікування дитини у разі необхідності відмовити.»

В іншій частині рішення суду залишити без змін

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1261 грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль