Справа № 700/137/21
Провадження № 2/700/150/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/137/21 провадження №2/700/150/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виноградської сільської ради (ОТГ) Звенигородського району Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виноградської сільської ради (ОТГ) Звенигородського району Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,7206 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ріпківської сільської ради, відповідно до державного акту серії ЧР № 094670 від 18.02.2004 року, земельної ділянки площею 4,3809 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ріпківської сільської ради, відповідно до державного акту серії ЧР № 094660 від 18.02.2004 року та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , розташованого на присадибній земельній ділянці площею 0,38 га, яка перебувала у користуванні померлої. За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений 24.12.2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 113, згідно з яким вони є спадкоємцями майна померлої. Звернувшись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, їм було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, оскільки державний акт було визнано недійсним у зв`язку із втратою. Крім того, під час вивчення документів нотаріус звернув увагу на необхідність встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючих документів, оскільки у вказаних вище державних актах на земельні ділянки допущено помилку, а саме по батькові власника, на ім`я якої видані дані документи вказано « ОСОБА_4 » замість вірного « ОСОБА_5 ». В зв`язку з тим, що спадкодавець померла, відновлення документів, що посвідчують юридичний факт є неможливим та бажають оформити спадщину на майно померлої, то вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивачі у підготовче судове засідання не з`явилися, просили про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Багачівка Звенигородського району Черкаської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.05.2020 року.

Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 24.01.1985 року та свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 від 05.07.1980 року у графі «мати» записана « ОСОБА_7 ».

Відповідно до актового запису про народження № 14 від 19.05.1962 року ОСОБА_3 була матір`ю ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, що підтверджується записом акта про смерть № 12 від 30.12.1989 року.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Виноградської сільської ради с. Ріпки Лисянського району Черкаської області № 65 від 23.02.2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована та постійною жителькою с. Ріпки Лисянського району Черкаської області. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у с. Ріпки Лисянського району Черкаської області ніколи не була зареєстрована та не проживала. Державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 094670 та серії ЧР № 094660 помилково було видано на ім`я ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи в порядку окремого провадження, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документа спадкодавцю необхідне позивачам з метою реалізації їх права на спадщину за заповітом та подальше розпорядження спадковим майном.

Зважаючи на вказані обставини, які підтверджені зібраними у матеріалах справи доказами, дані вимоги позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,7206 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ріпківської сільської ради, відповідно до державного акту серії ЧР № 094670 від 18.02.2004 року, земельної ділянки площею 4,3809 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ріпківської сільської ради, відповідно до державного акту серії ЧР № 094660 від 18.02.2004 року та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , розташованого на присадибній земельній ділянці площею 0,38 га., яка перебувала у користуванні померлої. За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений 24.12.2008 року секретарем Ріпківської сільської ради Лисянського району Черкаської області, зареєстрований в реєстрі за № 113, згідно з яким земельну ділянку площею 3,7206 га та житловий будинок заповіла онуці ОСОБА_1 , а земельну ділянку площею 4,3809 га онуці ОСОБА_2 .

Позивачі як спадкоємці за заповітом звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Однак відповідно до постанови державного нотаріуса Лисянської державної нотаріальної контори від 27.11.2020 року за №1873/02-31 позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки та належність їх спадкодавцю.

Із довідки виконавчого комітету Виноградської сільської ради с. Ріпки Лисянського району Черкаської області № 64 від 19.02.2021 року, згідно даних погосподарської книги за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 рахується житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , який розташований на присадибній земельній ділянці площею, 0,38 га, яка перебувала на праві користування. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку не видавалися. Право власності ОСОБА_3 на житловий будинок по АДРЕСА_1 підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.07.2003 року.

Із оголошення у громадсько-політичній газеті « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 25.07.2020 року № 30, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 094670, площею 3,7206 га по Ріпківській сільській раді, виданий 18 лютого 2004 року на ім`я ОСОБА_3 втрачений та визнаний недійсним.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Виноградської сільської ради с. Ріпки Лисянського району Черкаської області № 63 від 19.02.2021 року, до складу сім`ї ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на день її смерті входили: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 внучка та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 внучка.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218, ч.1 ст.1225, ст.1233 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, відсутність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, необхідно визнати за позивачами право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1218, 1261,1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 200, 206, 259, 263, 264, 265, 293, 294, 315- 319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виноградської сільської ради (ОТГ) Звенигородського району Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 094660, площею 4,3809 га, розташовану в адмінмежах Ріпківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 094670, площею 3,7206 га, розташовану в адмінмежах Ріпківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та право користування присадибною земельною ділянкою, на якій розташований будинок площею 0,38 га.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 3,7206 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ріпківської сільської ради, відповідно додержавного акту серії ЧР № 094670 виданого 18.02.2004 року на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце проживання: с. Вотилівка Звенигородського району Черкаської області, у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 4,3809 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ріпківської сільської ради, відповідно додержавного акту серії ЧР № 094660 виданого 18.02.2004 року на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Бесараб