Ухвала

29 березня 2021 року

м. Київ

справа № 2-5138/10

провадження № 61-392ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2010 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності на самочинно збудований гараж,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку 06 січня 2021 року подали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2010 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року.

У касаційній скарзі особи, які подали касаційну скаргу, порушували питання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що пропустили строк на касаційне оскарження у зв`язку з тим, що оскаржену постанову апеляційного суду отримали в канцелярії суду першої інстанції лише 23 грудня 2020 року.

Однак, особа, яка подає касаційну скаргу, не надала належних доказів, що зазначене перешкоджало подати касаційну скаргу у передбачений статтею 390 ЦПК України строк.

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2021 року указані особою, яка подає касаційну скаргу, підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для надання права звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення та подавши відповідні докази, а саме належних доказів порушення апеляційним порядку вручення/надсилання оскаржуваної постанови (довідка суду, тощо), а також для усунення інших недоліків.

На виконання ухвали Верховного Суду від 21 січня 2021 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 надали заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надано уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.

Заява про поновлення строку мотивована тим, що особа, яка подає касаційну скаргу, не вводить Касаційний цивільний суд в оману. Дійсно 23 грудня 2020 року в канцелярії суду першої інстанції було отримано копію постанови апеляційного суду від 01 грудня 2020 року з відміткою та проставленою печаткою.

Однак, вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_2 не надано будь-яких належних доказів того, що зазначене перешкоджало заявнику подати касаційну скаргу у передбачений статтею 390 ЦПК України строк. Отримання в канцелярії суду першої інстанції копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції 23 грудня 2020 року не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки не свідчить про те, що постанова апеляційного суду не вручалася (видавалася або надсилалась) раніше апеляційним судом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Аналіз наданих пояснень на обґрунтування пропуску строку звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою свідчить, що вказані підстави не можна вважати поважними з таких мотивів.

Постанова Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 04 грудня 2020 року.

Аналіз заяви ОСОБА_1 свідчить, що вона була обізнана про перегляд справи у апеляційному порядку та про ухвалене Дніпровським апеляційним судом 01 грудня 2020 року рішення, оскільки під час розгляд справи був присутній представник ОСОБА_1 , який і повідомив останній вказану інформацію.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, оскільки наведені ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_2 у заявах про поновлення строку на касаційне оскарження підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2010 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року є неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 393, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2010 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності на самочинно збудований гараж.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов