Справа № 127/4087/20
Провадження № 2/127/633/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі : головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі Мутовкіній В.І.,

за участю представника позивача Мандера М.О.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відповідно до умов, визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідачі порушують умови надання послуг, в зв`язку з чим станом за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 виникла заборгованість у загальній сумі 11 767, 39 грн з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми.

Під час судового розгляду відповідачам частково було погашено борг добровільно, у зв`язку із чим представником позивача ОСОБА_3 було подано суду заяву про зменшення позовних вимог, яку прийнято судом. Згідно зі зменшеними позовними вимогами позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 у розмірі 9097, 29 грн з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми.

Представник позивача Мандер М.О. у судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.1-5, 115-116).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнали частково, не погоджувались із стягненням з них абонентської плати, просили відмовити у цій частині у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та на заяву про зменшення позовних вимог (а.с.31-33, 73-75). Додатково подали суду заяву про застосування строків позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними довідками про реєстрацію місця проживання особи від 21.02.2020 (а.с.19-21).

Відповідно до витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ Житлового комунального господарства м. Вінниця, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 значаться як такі, що проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Квартира за цією адресою опалювальною площею 43,8 кв.м. у період з січня 2017 року по грудень 2019 року забезпечувалась послугами централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», що підтверджується актами про відпуск теплової енергії за період з січня 2017 року по грудень 2019 року (а.с.130-147), за які нараховано відповідну оплату, що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку (а.с.187).

Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов, визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

У ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, та комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

У ч.2 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавцем комунальних послуг із постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

При цьому, відповідно до ч.ч.1,2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Положенням п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок кореспондується з обов`язком виконавця, визначеному у п.2 ч.2 ст.8 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, опублікувавши у Вінницькій газеті № 32 від 03.08.2018 р. договори про надання послуг з централізованого опалення (а.с.14).

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Окрім цього, положенням п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, висловлена у постанові від 20.09.2018 р. в справі №751/3840/15-ц).

Відтак, суд вважає, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є споживачами послуг з централізованого теплопостачання, що надані позивачем, адже фактично користувалися цими послугами, а відтак зобов`язані оплатити надані їм послуги.

Положенням ст. 67 ЖК УРСР передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (далі Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк.

Суд звертає увагу відповідачів на те, що відповідно до Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» при визначенні тарифів на комунальні послуги державою Україна запроваджено державне регулювання з огляду на соціальну важливість сфери та кількість суб`єктів господарювання. Органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП).

Згідно із статтею 5 цього закону НКРЕКП застосовує такі засоби регуляторного впливу на суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках: 1) ліцензування господарської діяльності та контроль за дотриманням ліцензійних умов; 2) встановлення тарифів на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках; 3) встановлення для суб`єктів природних монополій, які провадять діяльність у сфері централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, індивідуальних технологічних нормативів використання питної води; 4) інші засоби, передбачені чинним законодавством України.

На виконання визначених у статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», статтях 5, 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» повноважень, НКРЕКП видає постанови про встановлення тарифів на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, у тому числі і для позивача у справі КП ВМР «Вінницямісьтеплоенерго».

Поняття одно- та двоставкового тарифів визначено у постановах НКРЕКП, а саме від 24.03.2016 № 377 «Про затвердження Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води», від 25.06.2019 № 1174 «Про затвердження Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання».

Одноставковий тариф - грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування, постачання, витрат на покриття втрат ліцензіата, планованого прибутку, і не розподілена на умовно-змінну та умовно-постійну частини тарифу.

Двоставковий тариф - грошовий вираз двох окремих частин тарифу (умовно-змінної та умовно-постійної). Умовно-змінна частина двоставкового тарифу на теплову енергію - вартість одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості, що відпускається з колекторів та/або надходить у теплову мережу, як грошовий вираз сумарної величини: планованих економічно обґрунтованих витрат на її виробництво власними котельнями, витрат на виробництво теплової енергії власними теплоелектроцентралями, теплоелектростанціями, атомними електростанціями, когенераційними установками та установками з використанням альтернативних джерел енергії, не враховуючи витрати на виробництво теплової енергії в системах автономного опалення (у тарифах, встановлених органом, уповноваженим встановлювати відповідні тарифи), планованих витрат на покупну теплову енергію, що змінюється прямо пропорційно зміні обсягу постачання теплової енергії, яка встановлюється НКРЕКП без урахування податку на додану вартість.

Умовно-постійна частина двоставкового тарифу на теплову енергію - абонентська плата за одиницю (1 Гкал/год) теплового навантаження об`єктів теплоспоживання як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат на транспортування та постачання теплової енергії, які є постійними і не змінюються прямо пропорційно зміні обсягу постачання теплової енергії, яка встановлюється НКРЕКП без урахування податку на додану вартість.

Таким чином, уповноваженим органом на визначення тарифів на комунальні послуги, у тому числі їх видів (одно- чи двоставковий) є не позивач у справі, а НКРЕКП.

Для позивача КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» НКРЕКП встановив своєю постановою від 11.12.2018 № 1799 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню Комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», яке є виконавцем цих послуг» двоставковий тариф, а саме: умовно-змінну частину тарифу для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1375,27 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 1291,58 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової 83,69 грн/Гкал) та умовно-постійну частину тарифу (місячна плата протягом року за одиницю приєднаного теплового навантаження) 30464,22 грн/Гкал/год, з урахуванням податку на додану вартість.

Вказана постанова є загальнодоступною, опублікована в газеті „Урядовий кур`єр, 11.12.2018, № 234.

Відповідно до ч.ч. 7-9 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» рішення регулятора (НКРЕКП) набирають чинності після їх опублікування та є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Постанова НКРЕКП від 11.12.2018 № 1799 не оскаржувалась, є чинною, а тому є обов`язковою для виконання позивачем у справі та всіма споживачами його послуг.

Таким чином, суд відхиляє посилання відповідачів на те, що оскільки у договорі між ними та позивачем застосування двоставкового тарифу не було передбачено, його стягнення з відповідачів є неправомірним. Як вказувалось вище, розміри тарифів на комунальні послуги встановлені НКРЕКП у відповідних постановах, які є обов`язковими для виконання позивачем у справі та всіма споживачами його послуг, у тому числі і відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і не можуть бути змінені у будь-яких письмових договорах зі споживачами чи іншим чином.

Суд також звертає увагу відповідачів на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язані оплатити надані послуги не у зв`язку із тим, що між сторонами є письмовий договір, а з огляду на те, що вони фактично користувалися наданими позивачем послугами (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, висловлена у постанові від 20.09.2018 р. в справі №751/3840/15-ц).

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 свої зобов`язання належними чином не виконали, плату за спожиті послуги з централізованого теплопостачання своєчасно не внесли.

Зокрема, згідно з оборотною відомістю та розрахунку, у відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виникла заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 у розмірі 6 272 грн 02 коп (а.с. 187-188).

При цьому, відповідачі посилалися на те, що проведені ними платежі у період після подання позовної заяви у розмірі 3402, 51 грн не можуть бути зараховані як оплата заборгованості за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, оскільки у них чітко визначено призначення платежу за поточний місяць.

Разом із тим, суд звертає увагу відповідачів на те, що вказана сума коштів правомірно була зарахована позивачем як погашення заборгованості за попередній період не зважаючи на призначення платежу, адже вказане передбачено у п.3.4. договору приєднання, відповідно до якого сторони домовилися, що всі платежі за послуги з централізованого теплопостачання, що вносяться споживачем на поточний рахунок виконавця, погашають заборгованість попереднього періоду при її наявності, не залежно від призначення платежу, вказаного в платіжному документі (а.с.59, на звороті).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає стягненню не тільки сума основного боргу, а також 3% річних та суми втрат від інфляції основного боргу, що відповідно до розрахунку суми заборгованості становить: 2 058 грн 34 коп інфляційних втрат, 766 грн 93 коп 3% річних від простроченої суми заборгованості, зважаючи на відповідні вимоги позивача (а.с.185-186, 188).

Відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості по сплаті за послуги з централізованого теплопостачання у загальному розмірі 9 097 грн 29 коп, з яких 6 272 грн 02 коп основного боргу, 2 058 грн 34 коп інфляційних втрат, 766 грн 93 коп 3% річних від простроченої суми заборгованості.

При розгляді заявленого відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 клопотання про застосування до спірних справовідносин строку позовної давності суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вказувалось вище, оплата за послуги відповідачем повинна була вноситися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом (п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005).

Таким чином, перебіг строку позовної давності про стягнення заборгованості за січень 2017 року розпочався 21 лютого 2017 року та закінчився 21 лютого 2020 року.

Позивач же звернувся до суду із позовом 18 лютого 2017 року, тобто у межах трирічного строку позовної давності.

Відтак, заявлене відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 клопотання про застосування до спірних справовідносин строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 5-7, 12-14, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 526, 530, 625 ЦК України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, ст.ст. 4, 7, 10, 76-82, 89, 141, 263- 265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 користь комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 9097 грн 29 коп (дев`ять тисяч дев`яносто сім гривень 29 копійок), з яких 6 272 грн 02 коп основного боргу, 2058 грн 34 коп інфляційних втрат, 766 грн 93 коп - 3% річних від простроченої суми заборгованості.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» судовий збір у розмірі 2102 грн 00 коп (дві тисячі дві гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», , місцезнаходження: вул. 600-річчя, 13, м. Вінниця;

Відповідач: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду буде складено протягом 5 днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Суддя