РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/503/20

Провадження № 2/638/1415/21

17.03.2021 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Подус Г.С.,

при секретарі - Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, -

встановив:

15.01.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в розмірі 1037,50 грн. на місяць на дитину, яка продовжує навчання та витрати на правничу допомогу.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками-усиновителями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з вересня 2019 року вступила до вищого навчального закладу - Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна на юридичний факультет, на денне відділення на контрактній формі навчання.

За контрактом № 5601/1026с вартість навчання ОСОБА_3 загалом становить 83000 гривень, що на рік складає 20750 гривень. На теперішній час відповідач в добровільному порядку дитині не допомагає, а позивач не взмозі самостійно утримувати доньку, адже за 2018 рік їй вдалося отримати дохід від підприємницької діяльності лише у розмірі 4955 грн., а за 2019 рік 61199 гривень. Також зазначила, що відповідач має у власності нерухомість, п`ять автомобілів, кілька разів на рік виїжджає закордон на відпочинок чи подорожування.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.03.2021 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила слухати справу за її відсутності та відсутності її представника, заявлені позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем у встановлений ухвалою строк подано відзив на позовну заяву та заперечував проти позовних вимог та обставин, викладених у позовній заяві. У відзиві на позовну заяву зазначив, що платив аліменти за рішенням суду, крім того допомагав додатково, купляв одежу, гаджети, давав гроші дитині особисто на день народження та свята. З 2008 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 та має на утриманні неповнолітнього сина, якому зобов`язаний надавати допомогу. Щодо вимоги про сплати витрат на правничу допомогу заперечував, оскільки позивачкою не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву в якій просив слухати справу за його відсутності, вимоги у відзиві просив задовольнити у повному обсязі, та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що батьками-усиновителями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

На даний час ОСОБА_5 навчається у вищому навчальному закладі - Харківський національний університет імені В.Н. Каразіна на юридичному факультеті, на денному відділенні на контрактній формі навчання закінчує навчання 30.06.2023 року, що підтверджується контрактом від 05.08.2019 року №5601/19-026с.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

За роз`ясненнями, наведеними у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд, хоча і бере до уваги заперечення відповідача, однак зазначає, що відповідач згідно норм сімейного кодексу України має обов`язок по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, також суд враховує, що позивач просить суму аліментів 1037,50 грн., що по факту є 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (так як дитині 18 років - прожитковий мінімум на працездатну особу, станом на 2020 р. становить 2102 грн.)

Твердження відповідача, що він має на утриманні неповнолітню дитину, є підставою не для звільнення від сплати аліментів на повнолітню дитину, а є підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи, що позивач і так просить суд про мінімальний розмір аліментів, суд не вбачає підстав для його зменшення. А тому, суд вважає таку вимогу правомірною та обґрунтованою.

Стосовно вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України, визначено витрати пов`язані з розглядом справи:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Отже витрати на правничу допомогу є видом судових витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконання відповідних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем хоча і заявлена вимога про стягнення витрат на правову допомогу, однак не зазначена сума таких витрат.

Більш того, на підтвердження витрат представником позивача надано лише договір №0212/19 про надання правничої допомоги від 02.12.2019 року, ордер серія ХВ №000037. Доказів про сплату коштів за послуги та їх розмір не надано (ані чеків, ані квитанції чи платіжного доручення). Більш того адвокатом не надано звіт про виконання робіт.

Отже, дослідивши матеріали справи та пояснення сторін, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в частині стягнення витрат на правову допомогу, з огляду на їх не обґрунтованість.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову та, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн.80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 133,137, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на утримання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти в розмірі 1037 (одна тисяча тридцять сім) гривень 50 коп. на місяць, починаючи стягнення з 15.01.2020 року до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок гривень) 80 коп.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення було виготовлено 29.03.2021 року.

Суддя