Справа № 236/1878/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю:

секретаря Олійник С.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Винник З.Г.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки адвоката Рогова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

28.05.2019 позивач звернувся до Краснолиманського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачкою в шлюбі перебував з 09.10.2010. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 25.02.2019 сторони не підтримують шлюбних відносин, відповідачка вивезла своє майно.

В період шлюбу сторонами придбано наступне майно:

?15.11.2017 19/100 частин нежитлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці комунальної власності для обслуговування нежитлових будівель і споруд площею 0,0709 га, кадастровий номер 0:01:012:0912; вартість якого складає 374 357,00 грн.;

?для перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » обладнання на суму 100000 грн., інструменти на суму 15000 грн.;

?05.04.2016 житловий будинок АДРЕСА_2 вартістю 68000,00 грн., розташований на земельні ділянці Краснолиманської міської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га; кадастровий номер :01:007:0377;

?08.12.2015 вантажний причіп пр-бортовий-тентований синього кольору, 1991 року випуску, марка НENDRICKS, д.н.з НОМЕР_1 вартістю 132500,00 грн.;

?12.01.2016 автомобіль ЗІЛ модель 441510 спеціалізований вантажний самоскид, номер шасі НОМЕР_2 , колір синій, д.н.з. НОМЕР_3 вартістю 95000,00 грн.;

?25.05.2017 автомобіль MITSUBISHI модель 1200, об`єм двигуна 2477, колір сірий, рік випуску 2007, д.н.з. НОМЕР_4 вартістю 200 000,00 грн.;

?08.07.2016 автомобіль КАМАЗ модель 53212 тип загальний вантажний бортовий, шасі НОМЕР_5 , об`єм двигуна 10850, колір зелений, рік випуску 1993, д.н.з. НОМЕР_6 вартістю 150 000,00 грн;

?05.04.2018 автомобіль КАМАЗ, модель 5410, спеціалізований вантажний сідловий тягач, номер шассі НОМЕР_7 , рік 1984, д.н.з. НОМЕР_8 вартістю 60000,00 грн.;

?автомобіль ЗІЛ 431610 спеціалізірований вантажний самоскид, номер шассі НОМЕР_9 , колір синій, д.н.з. НОМЕР_10 вартістю 170 000,00 грн.

Всього придбано майна на суму 1364857,00 грн., яке позивач просить визнати спільним сумісним майном.

Оскільки сторони добровільно не пришли до згоди розділити майно, просить провести поділ даного майна наступним чином:

?визнати за ним право власності на: Ѕ частину 19/100 частин нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 187178,50 грн.; на Ѕ частку обладнання, встановленого в цій будівлі на суму 50000 грн.; на автомобіль MITSUBISHI модель 1200, об`єм двигуна 2477, колір сірий, рік випуску 2007, д.н.з. НОМЕР_4 вартістю 200 000,00 грн.; автомобіль ЗІЛ модель 441510 спеціалізований вантажний самоскид, номер шасі НОМЕР_2 , колір синій, д.н.з. НОМЕР_3 вартістю 95000,00 грн; автомобіль КАМАЗ модель 53212 тип загальний вантажний бортовий, шасі НОМЕР_5 , об`єм двигуна 10850, колір зелений, рік випуску 1993, д.н.з. НОМЕР_6 вартістю 150000,00 грн.; всього на суму 682178,50 грн.;

?визнати за відповідачкою право власності на: Ѕ частину від 19/100 частин нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 187178,50 грн.; на Ѕ частку обладнання, встановленого в цій будівлі на суму 50000 грн.; перукарський та манікюрний інструмент на суму 15000 грн.; житловий будинок АДРЕСА_2 вартістю 68000,00 грн.; автомобіль КАМАЗ, модель 5410, спеціалізований вантажний сідловий тягач, номер шассі НОМЕР_7 , рік 1984, д.н.з. НОМЕР_8 вартістю 60000,00грн.; вантажний причіп пр-бортовий-тентований синього кольору, 1991 року випуску марка НENDRICKS д.н.з НОМЕР_1 вартістю 132500,00грн.; автомобіль ЗІЛ 431610 спеціалізірований вантажний самоскид, номер шассі НОМЕР_9 , колір синій, д.н.з. НОМЕР_10 вартістю 170 000,00 грн.; всього на суму 682678,50 грн.

Судові витрати покласти на відповідачку (том 1 а.с.3-5).

Ухвалою судді від 31.05.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано усунути вказані в ухвалі недоліки (том 1 а.с.34-35).

07.06.2019 позивачем вказані недоліки усунені (том 1 а.с.37-41).

Ухвалою судді від 10.06.2019 відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження (том 1 а.с.42-43).

02.07.2019 до суду надійшов відзив відповідачки ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивачка визнала частково, зазначивши, що сторони дійсно придбали майно, на яке посилається позивач у своєму позові, але вона не згодна з варіантом поділу майна, який запропонував позивач з огляду на таке. Вона є фізичною особою-підприємцем, використовує ізольовану частку нежитлової споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку було придбано за сумісні кошти за суму 374357,00 грн. та обладнання і інструменти на загальну суму 65000 грн. для підприємницької діяльності (облаштування перукарні). Тому бажає, щоб саме це майно було виділено їй в натурі під час поділу майна. Відповідачка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 не зверталася, відповідач матеріальної допомоги не надає. При цьому вона не заперечує щоб усе інше майно було виділено позивачеві, оскільки воно перебуває у нього. При цьому вона не претендує на грошову компенсацію і не заперечує щоб позивачеві було виділено майно на суму, що перевищує його долю у спільному майні подружжя (том 1 а.с.50-51).

08.07.2019 позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 19/100 спірного нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 вже розділене на 2 ізольовані частки. Одну відповідачка використовує для здійснення своєї підприємницької діяльності, а іншу було сторонами заплановано як офіс для підприємницької діяльності позивача. Відповідачка без його згоди надала цю частину приміщення стороннім особам в оренду та отримує доходи (том 1 а.с.57).

26.07.2019 відповідачка надала до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила свою позицію щодо розподілу сумісного майна, а саме щодо виділення їй в натурі: 19/100 частин нежитлової споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , обладнання і інструменти на загальну суму 65000 грн.; автомобіль ЗІЛ модель 441510 спеціалізований вантажний самоскид, номер шасі НОМЕР_2 , колір синій, д.н.з. НОМЕР_3 , вартістю 95000,00 грн; а всього на суму 534357 грн. (що на 123971,50 грн. менше ніж її доля у загальному майні подружжя), усе інше майно виділити позивачеві (том 1 а.с.66-71).

Ухвалою суду від 12.08.2019 за клопотанням позивача по справі призначена будівельно-технічна експертиза щодо визначення можливості варіантів розподілу 19/100 частини нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в натурі на дві частини. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи (том 1 а.с.79-81).

29.10.2019 до суду надійшло клопотання експерта Жукова В.І. щодо надання нової технічної документації БТІ на зазначене нежитлове приміщення, у зв`язку з тим, що при проведенні огляду останнього експертом встановлено видозміни об`єкту дослідження (том 1 а.с.98).

За повідомленням КП «Бюро технічної інвентаризації» від 04.11.2019 надати нову технічну документацію на 19/100 частини нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не є можливим, оскільки остання інвентаризація проводилася в 2016 році (том 1 а.с.101).

За замовленням позивача ОСОБА_1 експертом з технічної інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_5 10.11.2019 року виготовлений Технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (19/100 часток) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 103-108), який 14.11.2019 скерований експерту (том 1 а.с.109).

06.12.2019 до суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи №4425/4426 від 27.11.2019 (том 1 а.с.114-123).

Ухвалою суду від 09.12.2019 поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (том 1 а.с.127).

Ухвалою суду від 10.01.2020 закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду. Задоволено клопотання представника відповідачки адвоката Рогова О.А. щодо виклику та допиту в судовому засіданні експерта ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (том 1 а.с.136-138). В наступних судових засіданнях зазначені особи допитані: ОСОБА_6 - 11.02.2020, ОСОБА_5 13.03.2020.

Ухвалою суду від 17.09.2020 задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 щодо залишення без розгляду позову в частині поділу сумісного майна подружжя, а саме: автомобіля MITSUBISHI модель L200, об`єм двигуна 2477, колір сірий, рік випуску 2007, днз НОМЕР_4 , вартістю 200000,00 грн., та автомобіля ЗІЛ модель 431610, спеціалізований вантажний самоскид номер шасі НОМЕР_9 , колір синій, д.н.з. НОМЕР_10 , вартістю 170 000,00 грн. (том 1 а.с.197-198).

Ухвалою суду від 29.09.2020 клопотання представника відповідачки адвоката Рогова О.А. задоволено частково. Витребувані у позивача оригінали письмових доказів, які додані ним до позовної заяви. В задоволенні інших клопотань відмовлено (том 1 а.с.208-212).

Ухвалою суду від 09.11.2020 в задоволенні клопотання представника відповідачки адвоката Рогова О.А. про зупинення провадження по цивільній справі до розгляду Донецьким апеляційним судом апеляційної скарги відповідачки на ухвалу Краснолиманського міського суду від 17.09.2020 року відмовлено (том 1 а.с.234-236).

Постановою Донецького апеляційного суду від 17.02.2021 апеляційну скаргу відповідачки відхилено, ухвалу Краснолиманського міського суду від 17.09.2020 залишено без змін (том 2 а.с. 19-23).

Ухвалою суду від 16.03.2021 задоволено заяву позивача ОСОБА_1 від 07.10.2020, залишено без розгляду позовні вимоги в частині поділу сумісного майна подружжя, а саме: обладнання на суму 100000 грн. і інструментів на суму 15000 грн., що знаходяться у нежитловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.41-43 т.2).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні виклав зміст та підстави позовних вимог, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Просив визнати за ним право власності на 1/2 частину майна придбаного подружжям за час шлюбу. Щодо виділення йому в натурі певного майна не наполягав.

Представник позивача адвокат Винник З.Г. також підтримала позовні вимоги. Зазначила, що відповідачка з зустрічним позовом до суду не зверталася, добровільно поділити майно не бажає.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, з посиланням на обставини та правові підстави, викладені у відзиві. Наполягала на тому, що саме їй в натурі повинна бути виділені 19/100 частин нежитлової споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідачки адвокат Рогов О.А. позицію відповідачки підтримав. Наполягав на недопустимості доказів по справі, а саме: матеріалів будівельно-технічної експертизи №4425/4426 від 27.11.2019 року; Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.11.2017 року №103783439; Витягу експерта щодо вартості майна, розташованого по АДРЕСА_1 від 26.04.2019 року; плану нежитлової будівля по АДРЕСА_1 (а.с. 35-40 т.2).

Експерт ОСОБА_5 суду показала, що нею виготовлявся технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 . Коли саме вона не памятає. Тоді проводилися відповідні заміри. Наданий суду технічний паспорт вона виготовила з наявної у неї технічної документації на всю нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , з урахуванням частки, що належить подружжю ОСОБА_7 .

Експерт ОСОБА_6 суду показав, що 17.10.2019 в присутності обох сторін він оглянув об`єкт. В матеріалах цивільної справи знаходився старий план нежитлової будівлі. Нової технічної документації у власників не було. Так як ним були виявлені перепланування, на адресу суду скеровано клопотання про надання нової технічної документації. Після її надходження, був наданий експертний висновок. Самостійно обміри об`єкта він не проводив, так як не має права на це.

Суд, вислухавши учасників справи, експертів, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положенням ст. 5 ЦПК України визначено, що суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.10.2010, який розірваний рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 06.06.2019 у справі № 236/1200/19 (том 1 а.с.194).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_11 , виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області 06.05.2014 (том 1 а.с.53).

Відповідачка також має іншу дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про батька якого внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (том 1 а.с. 54,55).

За договором купівлі-продажу житлового будинку від 05.04.2016, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської нотаріальної контори Семеновою І.М., позивач ОСОБА_1 придбав у власність житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 35 м2, що розташований на земельній ділянці Краснолиманської міської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:007:0377. Згідно з п. 2.1 даного договору продаж житлового будинку вчинено за 34860 грн. Придбання даного житлового будинку відповідно до п. 5.10 договору вчинено за письмовою згодою відповідачки ОСОБА_2 . Право власності на житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.04.2016 №56975763 (том 1 а.с.10,11-12).

За договором купівлі-продажу 19/100 частки нежитлової будівлі від 15.11.2017, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської нотаріальної контори Семеновою І.М., відповідачка ОСОБА_2 придбала у власність 19/100 частин нежитлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці комунальної власності для обслуговування нежитлових будівель і споруд площею 0,0709 га кадастровий номер 0:01:012:0912. Згідно з п. 2.1 даного договору продаж житлового будинку вчинено за 49500 грн. Придбання даного житлового будинку відповідно до п. 5.10 договору вчинено за письмовою згодою позивача ОСОБА_1 . Право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно зареєстровано, що підтверджується Витягом з Державного реєтру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.11.2017 №103783439 та Інформацією з Державного реєстру речових прав за №227103486 (том 1 а.с.6,7, 225-228).

Згідно з висновком експерта на дату складання звіту 26.04.2019 ринкова вартість 19/100 частки нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , складає 374357,00 грн. (том 1 а.с.8).

Згідно довідки Територіального сервісного центру 1443 РСЦ МВС в Донецькій області від 19.06.2019 року на ім`я відповідачки ОСОБА_2 зареєстровані наступні транспортні засоби (том 1 а.с.87):

?НENDRICKS KLEVE, причеп, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1991, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_12 від 08.12.2015;

?ЗІЛ 441510, номерний знак НОМЕР_3 , шасі НОМЕР_2 , рік випуску 1990, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_13 від 12.01.2016;

?КАМАЗ 5410, номерний знак НОМЕР_8 , шассі НОМЕР_7 , рік випуску 1984, колір сірий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_14 від 05.04.2018.

Також відповідно до свідоцтв про реєстрацію сторонами у період знаходження шлюбі придбані наступні транспортні засоби на ім`я позивача ОСОБА_1 :

?MITSUBISHI модель L200, об`єм двигуна 2477, колір сірий, рік випуску 2007, номерний знак НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію від 25.05.2017 (том 1 а.с.15);

?КАМАЗ 53212 загальний вантажний бортовий, шасі НОМЕР_5 , об`єм двигуна 10850, колір зелений, рік випуску 1993, номерний знак НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію від 08.07.2016 (том1 а.с.16).

Згідно довідки Територіального сервісного центру 1443 РСЦ МВС в Донецькій області від 11.07.2019 року автомобіль марки ЗІЛ 431610, номерний знак НОМЕР_15 , номер шасі НОМЕР_9 , колір синій, рік випуску 1991, який був зареєстрований на ОСОБА_2 перереєстрований на іншого власника 12.04.2019 (том 1 а.с.94).

Таким чином, вищезазначене майно було набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час шлюбу, що сторонами визнається.

Між сторонами склалися неприязнені, напружені стосунки, щодо розпорядженням майном, що підтверджується відповідними зверненнями сторін до Лиманського відділення поліції Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області та наявними кримінальними провадженнями (том 1 а.с.76, 85, 86, 91, 92, 153, 154, том 2 а.с.27, 28).

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 3 сатті 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.

У пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

Факт реєстрації нерухомого майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише особі, на ім`я якої зареєстроване. Згідно правової позиції Верховного Суду таке майно є спільною сумісною власністю подружжя (Постанова ВС від 01.04.2020 у справі № 462/518/18).

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17.

Зазначена презумпція не спростована сторонами у судовому порядку.

Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбане сторонами під час шлюбу майно (з урахуванням ухвал суду від 17.09.2020 та від 16.03.2021 про залишення без розгляду позову в частині розподілу певного майна) є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу.

З наведених обставин справи вбачається, що до об`єктів спільної сумісної власності подружжя належить наступне майно:

?житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 35 м2, що розташований на земельній ділянці Краснолиманської міської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:007:0377;

?19/100 частин нежитлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці комунальної власності для обслуговування нежитлових будівель і споруд площею 0,0709 га кадастровий номер 0:01:012:091;

транспортні засоби:

?НENDRICKS KLEVE, причеп, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1991, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_12 від 08.12.2015;

?ЗІЛ 441510, номерний знак НОМЕР_3 , шасі НОМЕР_2 , рік випуску 1990, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_13 від 12.01.2016;

?КАМАЗ 5410, номерний знак НОМЕР_8 , шассі НОМЕР_7 , рік випуску 1984, колір сірий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_14 від 05.04.2018 року;

?КАМАЗ 53212 загальний вантажний бортовий, шасі НОМЕР_5 , об`єм двигуна 10850, колір зелений, рік випуску 1993, номерний знак НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію від 08.07.2016.

Суд враховує, що при набутті права власності сторони у справі діяли за спільною згодою і в інтересах сім`ї. Тобто зазначене майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням.

Частиною 1 статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 № 11).

Аналогічну правову позицію, що вартість майна, яке підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи містить і Постанова ВС від 03.10.2018 справа №127/7029/15-ц.

Доказів проведення оцінки майна, окрім копії висновку експерта щодо вартості частки нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с.8), що підлягає поділу, позивачем до суду не представлено.

При цьому суд враховує, що відповідачка у відзові на позовну заяву від 01.07.2019 погодилася, що частка нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 була придбана сторонами за 374357,00 грн. (том 1 а.с. 50). Також відповідачка у запереченнях на відповідь на відзив від 26.07.2019 погодилася з вартістю іншого майна, яку визначив позивач при пред`явленні позову (том 1 а.с.66-71).

В ході судового розгляду учасники справи клопотання щодо призначення судом експертиз для визначення дійсної вартості спільного майна не заявляли, отже суд доходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо вартості майна, яке визначив позивач при пред`явленні позову, а саме:

?житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 35 м2, що розташований на земельній ділянці Краснолиманської міської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:007:0377 вартістю 68000 грн.;

?19/100 частин нежитлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці комунальної власності для обслуговування нежитлових будівель і споруд площею 0,0709 га кадастровий номер 0:01:012:091 вартістю 374357,00 грн.;

транспортні засоби:

?НENDRICKS KLEVE, причеп, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1991, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_12 від 08.12.2015 вартістю 132500 грн.;

?ЗІЛ 441510, номерний знак НОМЕР_3 , шасі НОМЕР_2 , рік випуску 1990, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_13 від 12.01.2016, вартістю 95000 грн.;

?КАМАЗ 5410, номерний знак НОМЕР_8 , шассі НОМЕР_7 , рік випуску 1984, колір сірий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_14 від 05.04.2018 вартістю 60000 грн.;

?КАМАЗ 53212 загальний вантажний бортовий, шасі НОМЕР_5 , об`єм двигуна 10850, колір зелений, рік випуску 1993, номерний знак НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію від 08.07.2016 вартістю 150000 грн.

Отже загальна вартість майна, що підлягає розподілу за погодженням сторін складає 879857 грн., оскільки частки сторін у спільній сумісній власності відповідно до ст. 60 СК України є рівними, кожному з подружжя належить майно на суму 439928,50 грн.

Позивач просить суд провести поділ спільного майна подружжя наступим чином:

?визнати за ним право власності на: Ѕ частину від 19/100 частин нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль ЗІЛ модель 441510 спеціалізований вантажний самоскид, номер шасі НОМЕР_2 , колір синій, д.н.з. НОМЕР_3 ; автомобіль КАМАЗ модель 53212 тип загальний вантажний бортовий, шасі НОМЕР_5 , об`єм двигуна 10850, колір зелений, рік випуску 1993, д.н.з. НОМЕР_6 ; всього на суму 432178,50 грн.;

?визнати за відповідачкою право власності на: Ѕ частину від 19/100 частин нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок АДРЕСА_2 ; автомобіль КАМАЗ, модель 5410, спеціалізований вантажний сідловий тягач, номер шассі НОМЕР_7 , рік 1984, д.н.з. НОМЕР_8 ; вантажний причіп пр-бортовий-тентований синього кольору, 1991 року випуску марка НENDRICKS д.н.з НОМЕР_1 , всього на суму 447678,50 грн.

Відповідачка з таким варіантом поділу не погодилася, просила виділити їй в натурі: 19/100 частин нежитлової споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 374357,00 грн. та автомобіль ЗІЛ модель 441510 спеціалізований вантажний самоскид, номер шасі НОМЕР_2 , колір синій, д.н.з. НОМЕР_3 , вартістю 95000,00 грн; всього на суму 469357 грн., усе інше майно виділити позивачеві (на суму 410500 грн.).

Як вже зазначалося, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частини перша, друга, четверта статті 71 СК України).

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України.

Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із частиною п`ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою.

У пункті 25 постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Такого по суті висновку щодо необхідності внесення одним з подружжя коштів на депозитний рахунок суду при поділі майна подружжя дійшов ВСУ у справі № 6-2811цс15 постанова від 30.03.2016. Аналогічна правова позиція міститься і в постанові ВС у справі № 488/2603/14-ц.

У даному випадку жоден з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду не вніс.

Щодо запропонованого відповідачкою розподілу майна, а саме виділення їй в натурі 19/100 частин нежитлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно з Витягу з реєстру платників єдиного податку від 08.02.2108 вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 має статус фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) та займається господарською діяльністю щодо надання послуг перукарнями та салонами краси (том 1 а.с.52).

Як встановлено судом сторонами у шлюбі за сумісні кошти подружжя була придбана частина нежитлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка використовувалася відповідачкою ОСОБА_2 для підприємницької діяльності - облаштування перукарні. Дані обставини сторонами в судовому засіданні визнаються.

Одним із видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, установлених законом.

Проте, майно фізичної особи - підприємця, яке використовується для її господарської діяльності, вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів. Відповідний правовий висновок міститься у постанові КЦС ВС від 31.04.2020 у справі № 394/1155/14-ц.

Згідно висновку судового експерта Донецького науково-дослідного інституту судовиї експертиз МЮ України Жукова В.І. від 27.11.2019 № 4425/4426 поділ 19/100 спірного нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 49,3 м2 в натурі в частинах Ѕ та Ѕ та наближених до них, можливий (том 1 а.с.115-123). При цьому експертом запропоновані 2 варіанти розподілу: 1 варіант виділені в натурі приміщення площею 24,65м2 та 24,65 м2; 2 варіант 21,5 м2 та 27,67 м2 відповідно.

Отже, з урахуванням викладеного, у даній справі суд дійшов висновку, що спірне майно, набуте у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя, де частки майна дружини та чоловіка є рівними, оскільки інше не визначено домовленістю між ними.

Враховуючи, що жодна зі сторін не надала суду згоди на отримання грошової компенсації щодо неподільних речей, не внесла відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду, керуючись вимогами ч. 5 ст. 71 СК України, суд вважає за можливе визначити ідеальні частки в спільному майні без проведення його поділу, що відповідає роз`ясненням п. 25 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та правовому висновку, який міститься у постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017 року № 6-2670цс16.

Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, визнавши за позивачем та за відповідачкою (за кожним) право власності на Ѕ частину спірного майна, а саме:

?житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 35 м2, що розташований на земельній ділянці Краснолиманської міської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:007:0377;

?19/100 частин нежитлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці комунальної власності для обслуговування нежитлових будівель і споруд площею 0,0709 га кадастровий номер 0:01:012:091;

транспортних засобів:

?НENDRICKS KLEVE, причеп, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1991, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_12 від 08.12.2015;

?ЗІЛ 441510, номерний знак НОМЕР_3 , шасі НОМЕР_2 , рік випуску 1990, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_13 від 12.01.2016;

?КАМАЗ 5410, номерний знак НОМЕР_8 , шассі НОМЕР_7 , рік випуску 1984, колір сірий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_14 від 05.04.2018;

?КАМАЗ 53212 загальний вантажний бортовий, шасі НОМЕР_5 , об`єм двигуна 10850, колір зелений, рік випуску 1993, номерний знак НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію від 08.07.2016.

Щодо заявленого представником відповідачки адвокатом Роговим О.А. клопотання про визнання недопустими доказів по справі, а саме: матеріалів будівельно-технічної експертизи №4425/4426 від 27.11.2019; Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.11.2017 №103783439; Витягу експерта щодо вартості майна, розташованого по АДРЕСА_1 від 26.04.2019; плану нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 (том 2 а.с.), суд прийшов до наступного.

Доказами в цивільному процесі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Докази в цивільному процесі повинні відповідати таким вимогам:

?належність (містити інформацію щодо предмета доказування, де предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення) (cтаття 77 ЦПК України);

?допустимість (суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування) (cтаття 78 ЦПК України);

?достовірність (достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи) (cтаття 79 ЦПК України);

?достатність (достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання) (cтаття 79 ЦПК України).

Відповідно до частин 1,5,6,7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 95 ЦПК України:

1. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

2. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

4. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

5. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

6. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно з п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій особа, яка подала заяву, повинна подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності суд сприяє особі, яка зробила заяву, у збиранні доказів. Якщо суд дійде висновку, що доказ є недопустимим, він не бере цей доказ до уваги, тобто не може обґрунтовувати ним своє рішення. Разом з тим суд повинен у мотивувальній частині рішення зазначити, чому саме він цей доказ відхиляє.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини та з огляду на зміст статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на захист жодним чином не допускає обмеження держави у виборі правових засобів і їх реалізації в ході розгляду його справи, оскільки у своїх доводах Суд керується теорією рівності зброї, тобто зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, в тому числі і в суді (постанова у справі «Рожков проти РФ» від 31.10.2013). Сам принцип рівності зброї передбачає, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена в значно менш вигідне становище, ніж інша сторона.

В рішеннях Європейського суду з прав людини чсто можна зустріти такий стандарт доказування, як баланс ймовірностей. Так, у справі J.K. AND OTHERS v. SWEDEN від 23.08.2016 ЄСПЛ зазначає, що на відміну від кримінального процесу, де основним стандартом оцінки доказів є формулювання «поза розумним сумнівом», у цивільному процесі закон не вимагає цього високого стандарту. Суддя повинен вирішити справу з огляду на баланс ймовірностей. Суддя повинен вирішити, чи з огляду на надані докази, а також правдивість тверджень заявника, ймовірно, що вимога цього заявника є достовірною.

Отже, виходячі з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень. Спосіб отримання доказу фактично оцінюється судом зі слів суб`єкта доказування. Встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні. Недопустимість доказу не є для суду очевидною.

Згідно із загальними правилами доказування, особа, яка подала заяву про визнання доказів недопустимими повинна подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і можуть бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів.

Позивачем на доведення стверджувальним ним обставин надані суду засвідчені копії наступних доказів: Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.11.2017 №103783439; Витяг експерта щодо вартості майна, розташованого по АДРЕСА_1 від 26.04.2019; план нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 .

Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.11.2017 №103783439 був сформований державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. за заявою відповідачки ОСОБА_2 під час укладання договору купівлі-продажу 19/100 частки нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 від 15.11.2017 (том1 а.с.7). Даним Витягом підтверджується реєстрація права власності ОСОБА_2 на зазначене майно. Дані обставини також підтверджені іншим доказом, що міститься в матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1 а.с.225-228). Дана обставина, а саме придбання зазначеного майна відповідачкою не спростовується.

Витяг експерта про вартість майна, розташованого по АДРЕСА_1 від 26.04.2019 року, суд зазначає, що відповідачка в ході розгляду справи погодилася з висновком експерта щодо вартості цього майна в розмірі 374357,00 грн., що підтверджується відзовом на позовну заяву від 01.07.2019 (том 1 а.с. 50) та запереченнями на відповідь на відзив від 26.07.2019 (том 1 а.с.66-71). В ході судового розгляду справи клопотання щодо призначення судом експертиз для визначення дійсної вартості даного майна позивачка та її представник не заявляли.

План нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 (том 1 а.с.9) при експертному дослідженні не використовувався, що підтвердив в судовому засіданні експерт ОСОБА_6 , оскільки в матеріалах справи міститься інший технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (том 1 а.с.103-107).

Враховуючи встановлені у справі обставини, суд прийшов до переконання, що відсутні підстави визнавати зазначені копії письмових доказів недопустимими, відповідних доказів, що спростовують значення відомостей оспорюваних документів і можуть бути підставою неприйняття їх до уваги під час оцінки доказів відповідачкою та її представником суду не надано.

Щодо матеріалів будівельно-технічної експертизи №4425/4426 від 27.11.2019, суд зазначає наступне.

Згідно статті 102 ЦПК України:

1. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

2. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

3. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

4. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

5. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

6. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

7. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

8. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

За клопотанням позивача хвалою суду від 12.08.2019 по справі призначена будівельно-технічна експертиза з метою визначення можливості варіантів розподілу 19/100 частини нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в натурі на дві частини (том 1 а.с.79-81). Зазначена ухвала суду відповідачкою не оскаржувалася. Висновок експерта надійшов до суду 06.12.2019.

Згідно з вимогами статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Проте, не зважаючи на ті обставини, що висновок експерта надійшов до суду 06.12.2019, ані відповідачка, ані її представник, не підіймали перед судом питання щодо того, що він є неповним або неясним, таким, що суперечить іншим матеріалам справи, тощо. Крім того, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами.

За таких обставин суд не вбачає підстав для визнання даного доказу недопустимим.

Також суд звертає увагу на те, що судом було вирішено визнати за позивачем та за відповідачкою (за кожним) право власності на Ѕ частину спірного майна, тобто не проводився розподіл частини нежитлового приміщення в натурі (для чого й була призначена будівельно-технічна експертиза по справі).

Згідно з вимогами ч. 1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

З урахуванням ціни позову та заявлених позовних вимог позивачем ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 6822,00 грн. (том 1 а.с.2) та 2283,22 грн. (том 1 а.с.38).

При цьому позивачем двічі подавалися заяви про залишення позову в частині розподілу певного майна без розгляду на загальну суму 485000 грн., які судом було задоволено. Отже понесені витрати позивачем на сплату судового збору в розмірі 4850 грн. не відшкодовуються.

З урахуванням частки майна, розподіленого між сторонами, слід стягнути з відповідача на користь позивача частину сплаченого ним судового збору в розмірі 2127,61 грн. ((6822,00 грн. + 2283,22 грн. 4850,00 грн.) : 2 = 2127,61 грн.).

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 12-13, 76-84, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Провести розподіл спільного сумісного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_16 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_3 ) право власності на 1/2 частину:

?житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 35 м2, що розташований на земельній ділянці Краснолиманської міської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:007:0377;

?19/100 частин нежитлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці комунальної власності для обслуговування нежитлових будівель і споруд площею 0,0709 га кадастровий номер 0:01:012:091;

транспортні засоби:

?НENDRICKS KLEVE, причеп, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1991, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_12 від 08.12.2015;

?ЗІЛ 441510, номерний знак НОМЕР_3 , шасі НОМЕР_2 , рік випуску 1990, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_13 від 12.01.2016;

?КАМАЗ 5410, номерний знак НОМЕР_8 , шассі НОМЕР_7 , рік випуску 1984, колір сірий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_14 від 05.04.2018;

?КАМАЗ 53212 загальний вантажний бортовий, шасі НОМЕР_5 , об`єм двигуна 10850, колір зелений, рік випуску 1993, номерний знак НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію від 08.07.2016.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_17 , адреса місця проживання АДРЕСА_4 ) право власності на 1/2 частину:

?житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 35 м2, що розташований на земельній ділянці Краснолиманської міської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:007:0377;

?19/100 частин нежитлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці комунальної власності для обслуговування нежитлових будівель і споруд площею 0,0709га кадастровий номер 0:01:012:091;

транспортні засоби:

?НENDRICKS KLEVE, причеп, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1991, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_12 від 08.12.2015;

?ЗІЛ 441510, номерний знак НОМЕР_3 , шасі НОМЕР_2 , рік випуску 1990, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_13 від 12.01.2016;

?КАМАЗ 5410, номерний знак НОМЕР_8 , шассі НОМЕР_7 , рік випуску 1984, колір сірий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_14 від 05.04.2018;

?КАМАЗ 53212 загальний вантажний бортовий, шасі НОМЕР_5 , об`єм двигуна 10850, колір зелений, рік випуску 1993, номерний знак НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію від 08.07.2016.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_17 , адреса місця проживання АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_16 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 2127,61 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Донецький апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 26.03.2021.

Суддя -