РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/9/21
Провадження № 2/327/25/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2021 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової Т.А.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт. Розівка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.12.2013 року у розмірі 23 645 грн. 04 коп., яка склалася із заборгованості за кредитом 5 129 грн. 80 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом 5 383 грн. 08 коп., заборгованості за пенею 13 132 грн. 16 коп.. Також, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму понесених судових витрат у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) ОСОБА_2 отримав строковий кредит у розмірі 5 824 грн. 17 коп. на строк 24 місяці з 27.12.2013 року по 31.12.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в обмін на зобов`язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати відсотків в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по Кредиту у зазначені у Заяві, Умовах та Правилах строки.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором відповідач станом на 11.11.2020 року має заборгованість у розмірі 23 645 грн. 04 коп., яка склалася із заборгованості за кредитом 5 129 грн. 80 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом 5 383 грн. 08 коп., заборгованості за пенею 13 132 грн. 16 коп. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 23 645 грн. 04 коп., яка склалася із заборгованості за кредитом 5 129 грн. 80 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом 5 383 грн. 08 коп., заборгованості за пенею 13 132 грн. 16 коп.. Також, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму понесених судових витрат у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Ухвалою судді Розівського районного суду Запорізької області від 13.01.2021 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху, у зв`язку із невідповідністю її вимогам ЦПК України, а позивачу надано десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків (а.с. 65).

26.01.2021 року повноважним представником АТ КБ «ПриватБанк» подано заяву у відповідь на ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій усунуто недоліки позовної заяви. Крім того, представником позивача, згідно із вимогами ч. 1 ст. 276 ЦПК України, подано письмове клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження (69-131).

Ухвалою судді Розівського районного суду Запорізької області від 02.02.2021 року відкрито провадження за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» та розгляд справи призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін по справі на 16 лютого 2021 року на 13 год. 20 хв. (а.с. 135).

16.02.2021 року відповідач подав до суду письмову заяву, в якій він просив у позові відмовити через сплив строків позовної давності. В обґрунтування цього відповідач зазначив, що строк дії кредитної картки закінчився в останній день травня місяця 2017 року, тоді як позов поданий позивачем 23.12.2020 року, а тому є таким, що поданий за межами передбаченого законом строку позовної давності (а.с. 141).

В зв`язку із поданою відповідачем заявою про застосування до позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» строків позовної давності, судове засідання 16.02.2021 року було відкладено на 03.03.2021 року на 12 год. 40 хв. із надісланням позивачеві копії заяви відповідача для можливості надання заперечень (а.с. 143).

Відповідно до ухвали Розівського районного суду від 03.03.2021 року розгляд справи було відкладено на 23.03.2021 року на 11 год. 30 хв., в зв`язку із ненадходженням до суду заперечень від позивача щодо заяви відповідача про застосування до позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» строків позовної давності. Після постановлення судом даної ухвали, від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання, у зв`язку із необхідністю отримання додаткового часу для надання доказів та пояснень по справі (а.с. 153).

В судове засідання 23.03.2021 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Заперечень, пояснень або додаткових доказів позивачем до суду не надано. Відповідно до клопотання про розгляд справи у його відсутність зазначено про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 5, 139, 145, 146, 148, 151, 152).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до заяви від 16.02.2021 року, просив розгляд справи проводити у його відсутність, в задоволенні позовних вимог відмовити із застосуванням до позовних вимог позивача наслідків пропуску строків позовної давності (а.с. 141, 140, 144, 156).

Виходячи з викладеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати судовий розгляд справи за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

27.12.2013 між АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 , укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода), відповідно до умов якої ОСОБА_2 отримав строковий кредит у розмірі 5 824 грн. 17 коп. на строк 24 місяці: з 27.12.2013 року по 31.12.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в обмін на зобов`язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати відсотків в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по Кредиту у зазначені у Заяві, Умовах та Правилах строки. Погашення заборгованості відбувається в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця Позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 291,44 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2015 року (а.с. 14).

При цьому, Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та Правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір (а.с. 14, 16 зв.ст.).

Відповідно до п. 1.1.3 Генеральної угоди дата кінцевого погашення заборгованості за договором 31.12.2015 року.

Пунктом 2.3. Генеральної угоди встановлено, що для надання послуг, Банк видає Позичальнику платіжну картку, відповідно до п. 2.1. Генеральної угоди (а.с. 14).

На підтвердження укладення даного кредитного договору позивач додав до позовної заяви Генеральну угоду від 27.12.2013 року, яка підписана відповідачем, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 14-15, 18-52).

На виконання п. 2.3 Генеральної угоди, укладеної 27.12.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , останньому було видано кредитну картку за № НОМЕР_1 з терміном дії до 05/2017 (а.с. 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд приходить до висновку, що укладена між сторонами Генеральна угода від 27.12.2013 року, по своїй суті є договором приєднання, відповідно до ст. 634 ЦК України.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Виходячи з положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

ОСОБА_1 користувався коштами, разом з цим, не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 6-8).

Таким чином, ОСОБА_2 станом на 11.11.2020 року має заборгованість за вказаним кредитним договором на загальну суму 23 645 грн. 04 коп., яка склалася із заборгованості за кредитом 5 129 грн. 80 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом 5 383 грн. 08 коп., заборгованості за пенею 13 132 грн. 16 коп..

16.02.2021 року ОСОБА_2 подав до канцелярії суду заяву, в якій просив застосувати строки позовної давності до вимог Банку, посилаючись на те, що останній пропустив строк звернення до суду з вказаними позовними вимогами (а.с. 141).

Оцінюючи у сукупності встановлені факти, суд бере за основу й застосовує висновки щодо правильного застосування норм матеріального права, викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/95919/12.

Зокрема, у п. п. 89-93 вказаної Постанови зазначається, що, за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

Відповідно до пунктів 1.1.3 та 2.1. Генеральної угоди дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2015 року (а.с. 14).

Пунктом 2.3. Генеральної угоди встановлено, що для надання послуг, Банк видає Позичальнику платіжну картку, відповідно до п. 2.1. Генеральної угоди (а.с. 14).

На виконання п. 2.3 Генеральної угоди, укладеної 27.12.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , останньому було видано кредитну картку за № НОМЕР_1 з терміном дії до 05/2017, що підтверджується Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про надані відповідачеві ОСОБА_1 кредитних карток б/н та б/д (а.с. 13).

Відтак, нарахування позивачем процентів за користування кредитом за період з 01.06.2017 року і по 11.11.2020 року є неправомірним, і позов у цій частині не підлягає задоволенню саме з підстав, викладених у п. 91 Постанові ВП ВС від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості, що існувала станом на момент припинення строку кредитування, суд керується правовими висновками, викладеними у п.п. 56-64 Постанови ВП ВС від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.

Зокрема, у цій Постанові зазначається, що загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.

Відповідно до п. п. 5.3, 5.4 правил користування платіжною карткою, строк і погашення по кредиту по платіжним карткам із встановленим мінімальним обов`язковим платежем наведений у Пам`ятці клієнта, яка є невід`ємною частиною Договору. Платіж включає плату за користування кредитом та частину заборгованості за кредитом. По платіжним картам без встановленого мінімального обов`язкового платежу строк погашення процентів по кредиту - щомісяця за попередній місяць, а строк погашення кредиту в цілому - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на картці.

Як вбачається з виписки по договору № б/н по рахунку відповідача ОСОБА_1 , останній раз відповідач здійснив поповнення кредитного рахунку 11.12.2014 року (а.с. 10 зворотний бік).

Термін дії кредитної картки № НОМЕР_2 (а.с. 13).

Позивач у цій справі звернувся до суду з позовом 23 грудня 2020 року, тобто після спливу позовної давності як щодо основної суми кредиту, так і щодо останнього щомісячного платежу (а.с. 63).

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

Відповідач подав письмову заяву про застосування позовної давності у цій справі, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості, що існувала станом на момент припинення кредитування (31.05.2017 року), також задоволенню не підлягають.

Нарешті, за відсутності підстав для нарахування заборгованості за тілом кредиту та процентами, відсутні правові підстави і для нарахування неустойки, оскільки відповідно до частин другої та третьої статті 549 ЦК України штраф та пеня є неустойкою, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання.

Безпідставним є також нарахування неустойки на суму заборгованості, яка утворилась до 31.05.2017 року, враховуючи, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стаття 266 ЦК України).

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 253, 256-258, 261, 266, 267, 526, 527, 530, 610, 612, 625, 629, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. ст. ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 211, 247, 259, 263-265, 273,274 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Розівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі, якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 березня 2021 року.

Суддя: Т.А. Антіпова