Провадження № 2/243/19/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Гончарова А.О.,

за участю:

секретарів судового засідання Хорхордіної О.О., Олійник А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, розподіл належного на праві спільної сумісної власності майна, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, розподіл належного на праві спільної сумісної власності майна, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2018 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, розподіл належного на праві спільної сумісної власності майна. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що в грудні 2000 року вона вступила у фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_3 , та вони стали проживати однією сім`єю у матері відповідача по АДРЕСА_1 . В іншому шлюбі сторони не перебували, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто складали сім`ю у розумінні ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України.

В серпні 2003 року позивач та відповідач придбали будинок АДРЕСА_2 , вартістю 69014,00 грн., договір купівлі-продажу будинку за взаємною згодою сторін був оформлений на ім`я ОСОБА_3 , та в реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстрований на ім`я відповідача. ОСОБА_1 в даному будинку належить 1/2 частка.

На час купівлі житлового будинку АДРЕСА_2 даний житловий будинок не був придатний до проживання, та в період фактичного перебування у шлюбі сторони за спільні кошти провели газопостачання до будинку, для чого спочатку отримали проект у відповідній організації, придбали котел, труби, газовий лічильний та газову колонку, прибудували коридор, внаслідок чого збільшилася загальна площа будинку, побудували сарай, літній туалет та душ. За спільні кошти також були встановлені пластикові вікна, міжкімнатні та вхідні двері, поліпшені умови ванної кімнати, придбані та встановлені унітаз, раковина, ванна.

Оскільки вищевказаний будинок був придбаний сторонами в період їхнього спільного проживання однією сім`єю, позивач вважає, що відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, цей будинок належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності, та на нього поширюється положення глави 8 Сімейного кодексу України, тобто кожному з них належить 1/2 частка зазначеного будинку, та відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України, розпоряджатися цим майном необхідно за взаємною згодою.

17.03.2016 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, та на час подання даної позовної заяви до суду в суді також вирішувалось питання про розірвання шлюбу між подружжям.

Відповідач не бажає добровільно поділити їх спільне сумісне майно, в результаті чого позивач вимушена звертатись до суду та просить суд: встановити факт, що вона та відповідач ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2000 року до 28.06.2018 року; визнати житловий будинок АДРЕСА_2 , зареєстрований на ім`я відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2004 року, вартість якого складає 69014,00 грн. на теперішній час, спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; здійснити розподіл житлового будинку АДРЕСА_2 , який є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку за кожним.

07.11.2018 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, розподіл належного на праві спільної сумісної власності майна. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 посилається на те, що вони з ОСОБА_1 вступили у фактичні шлюбні відносини в грудні 2008 року та почали проживати разом у житловому будинку АДРЕСА_2 , який був придбаний ОСОБА_3 у 2004 році. Сторони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, взаємні витрати, тобто складали сім`ю у розумінні ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України.

17.03.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб.

За період часу з грудня 2008 року по 17.03.2016 року сторонами за сумісні кошти було придбане майно, а саме: меблева стінка вартістю 4000,00 грн., холодильник «Атлант» вартістю 6000,00 грн., пральна машина LG вартістю 5000,00 грн., мікрохвильова піч вартістю 1100,00 грн., хлібопіч вартістю 500,00 грн., пилосос вартістю 1600,00 грн., телевізор вартістю 650,00 грн., комп`ютерний стіл вартістю 800,00 грн., комп`ютер вартістю 3000,00 грн., а всього майна придбано на загальну суму 21660,00 грн.

Вказане майно знаходилось за місцем сумісного проживання сторін по АДРЕСА_2 , та оскільки воно було придбане в період сумісного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією сім`єю, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 вважає, що дане майно належить їм з ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності та на нього поширюється положення глави VIII Сімейного кодексу України, тобто кожному з них належить 1/2 частка зазначеного майна, та відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України, розпоряджатися даним майном необхідно за взаємною згодою.

У вересні 2018 року відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 вивезла без згоди ОСОБА_3 зазначене майно у невідомому напрямку та переховує його від позивача.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 просить суд: встановити факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2008 року до 17.03.2016 року; визнати придбане ОСОБА_3 та ОСОБА_1 майно, а саме: 1) меблеву стінку вартістю 4000,00 грн.; 2) холодильник «Атлант» вартістю 6000,00 грн.; 3) пральну машину LG вартістю 5000,00 грн.; 4) мікрохвильову піч вартістю 1100,00 грн.; 5) хлібопіч вартістю 500,00 грн.; 6) пилосос вартістю 1600,00 грн.; 7) телевізор вартістю 650,00 грн.; 8) комп`ютерний стіл вартістю 800,00 грн.; 9) комп`ютер вартістю 3000,00 грн., - спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; визнати за ОСОБА_3 прав власності на майно, загальна вартість якого складає 11000,00 грн., а саме на холодильник «Атлант» вартістю 6000,00 грн. та на пральну машину LG вартістю 5000,00 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати на загальну суму 3720,00 грн., які складаються з витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 3000,00 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 720,00 грн.

Відповідно до відзиву представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, розподіл належного на праві спільної сумісної власності майна (а. с. 30-31), представник вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та незаконними з огляду на те, що позивачкою не надано будь-яких доказів того, що саме з грудня 2000 року вона проживала з відповідачем однією сім`єю, та навпаки, вбачається з наданих нею доказів, а саме з копії домової книги, що вона зареєстрована у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , з 30.12.2008 року, а її шлюб з відповідачем було зареєстровано лише 17.03.2016 року. Позивачкою також не надано доказів того, що спірний будинок було придбано за їх сумісні з відповідачем кошти. Спірний будинок відповідач придбав 27.12.2004 року за свої власні кошти, які він отримав від продажу автомобіля «Москвич», та на той час відповідач сімейних відносин з позивачкою не мав. За час сумісного проживання сторін, тобто з грудня 2008 року, у будинку АДРЕСА_2 дійсно проводився ремонт, але він був проведений власними силами відповідача та не збільшив істотно вартості домоволодіння, принаймні, позивачем такий факт не доведено. Посилаючись на правові позиції, висловлені Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-1026цс15, а також у постанові від 08.11.2017 року у справі № 6-1447цс17, представник відповідача просить суд задовольнити вимоги ОСОБА_1 частково, а саме визнати, що вона проживала з відповідачем однією сім`єю без укладення шлюбу в період часу з 30.12.2008 року по 17.03.2016 року, а в задоволенні вимог про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю з грудня 2000 року до грудня 2008 року та про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 , - відмовити.

22.11.2018 року на адресу суду надійшов відзив від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, розподіл належного на праві спільної сумісної власності майна (а. с. 44-45), згідно з яким ОСОБА_1 зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнає повністю, просить відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що доводи ОСОБА_3 у зустрічній позовні заяві не відповідають дійсності, оскільки до придбання спірного будинку вони з ОСОБА_3 жили разом однією сім`єю по АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації НАІС ГСЦ МВС від 20.11.2018 року, автомобіль «Москвич», д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 не належав і станом на 20.11.2018 року даний автомобіль зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дійсно, в період сумісного проживання сторін та після придбання 27.12.2004 року будинку по АДРЕСА_2 ними були придбані предмети домашньої обстановки та побуту, а саме меблева стінка вартістю 4000 грн., холодильник «Атлант» вартістю 6000 грн., пральна машина LG вартістю 5000,00 грн., мікрохвильова піч вартістю 1100,00 грн., хлібопіч вартістю 500,00 грн., пилосос вартістю 1600,00 грн., телевізор вартістю 650,00 грн., комп`ютерний стіл вартістю 800,00 грн., комп`ютер вартістю 3000,00 грн. Також з грудня 2004 року по червень 2018 року за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було придбано: килим вартістю 500 грн., газова піч вартістю 1000 грн., кухонний куточок вартістю 1500 грн., м`які меблі вартістю 6000 грн., кухонний гарнітур вартістю 9375 грн., платтяна шафа вартістю 200 грн., підставка під телевізор вартістю 1000 грн., шафа вартістю 1500 грн., взуттєва полиця вартістю 1000 грн., антресоль вартістю 2000 грн., мопед вартістю 5000 грн., антена вартістю 1500 грн., двоспальне ліжко вартістю 1700 грн., вішак у ванну кімнату вартістю 500 грн., дзеркало з поличкою вартістю 500 грн., тюль 6 метрів вартістю 700 грн., набір каструль вартістю 700 грн., сковорода «Tefal» вартістю 500 грн., люстри 2 штуки вартістю 900 грн., пральна машина напівавтомат з центрифугою «Чайка» вартістю 400 грн. Вищевказане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності, по 1/2 частці кожному. Після припинення шлюбних стосунків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домовились добровільно поділити предмети домашньої обстановки та побуту, та за домовленістю ОСОБА_1 забрала собі майно на суму 22650,00 грн., а саме: меблеву стінку вартістю 4000 грн., холодильник «Атлант» вартістю 6000 грн., пральну машину LG вартістю 5000,00 грн., мікрохвильову піч вартістю 1100,00 грн., хлібопіч вартістю 500,00 грн., пилосос вартістю 1600,00 грн., телевізор вартістю 650,00 грн., комп`ютерний стіл вартістю 800,00 грн., комп`ютер вартістю 3000,00 грн., а відповідачу за згодою ОСОБА_1 залишилось майно на суму 36475,00 грн., а саме: килим вартістю 500 грн., газова піч вартістю 1000 грн., кухонний куточок вартістю 1500 грн., м`які меблі вартістю 6000 грн., кухонний гарнітур вартістю 9375 грн., платтяна шафа вартістю 200 грн., підставка під телевізор вартістю 1000 грн., шафа вартістю 1500 грн., взуттєва полиця вартістю 1000 грн., антресоль вартістю 2000 грн., мопед вартістю 5000 грн., антена вартістю 1500 грн., двоспальне ліжко вартістю 1700 грн., вішак у ванну кімнату вартістю 500 грн., дзеркало з поличкою вартістю 500 грн., тюль 6 метрів вартістю 700 грн., набір каструль вартістю 700 грн., сковорода «Tefal» вартістю 500 грн., люстри 2 штуки вартістю 900 грн., пральна машина напівавтомат з центрифугою «Чайка» вартістю 400 грн. Тому вимоги ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на холодильник « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та пральну машинку LG є безпідставними, бо поділ цього майна був фактично проведений за згодою ОСОБА_3 . Окрім того, ОСОБА_3 зазначає, що у спірному будинку був проведений ремонт його власними силами, який не збільшив істотно вартість домоволодіння, але він не вказує, який саме ремонт був проведений, хоча різниця між ціною будинку на час його придбання та на час проведеної оцінки складає 60974,00 грн., що відносно до долару США складає 2197,26 доларів США. За той час, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з грудня 2000 року по 17.03.2016 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, ОСОБА_3 не працював та не мав жодного доходу, а ОСОБА_1 працювала весь час. Просила відмовити ОСОБА_3 в задоволенні зустрічних позовних вимог.

27.11.2018 року на адресу суду від представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , адвоката Лещенка С.В., надійшли заперечення на відзив на зустрічну позовну заяву, згідно з якими ОСОБА_3 не заперечує той факт, що вони з ОСОБА_1 почали зустрічатись, приблизно, з 2000 року, але надані ОСОБА_1 фотокартки не підтверджують факт того, що сторони в той час проживали разом. Окрім того, дійсно, юридично право власності на автомобіль Москвич, д. н. з. НОМЕР_1 , належало громадянину ОСОБА_5 , який фактично продав автомобіль ОСОБА_3 за 1500 доларів США та видав ОСОБА_6 довіреність на право вільно розпоряджатись цим автомобілем. Твердження ОСОБА_1 про те, що вони з ОСОБА_6 домовились про поділ сумісного майна добровільно, не відповідає дійсності, оскільки зазначене у зустрічному позові майно ОСОБА_1 вивезла самовільно, без згоди ОСОБА_3 , а кількість майна та його вартість не відповідає дійсності. Також ОСОБА_1 не надала доказів того, коли та за чиї кошти проводились поліпшення умов в спірному житловому будинку. Посилання ОСОБА_1 на оцінку майна представник позивача за зустрічним позовом вважає недоцільним, оскільки зазначений звіт було проведено оцінювачем лише на підставі документів та зі слів ОСОБА_1 , без виїзду до об`єкту оцінки. Твердження ОСОБА_1 , що ОСОБА_3 з 2000 року не працював, не відповідають дійсності, що підтверджується записами в його трудовій книжці. (а. с. 64).

Позивач за первісною позовною заявою та відповідач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 та її представник, адвокат Попкова О.В., в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнали повністю, просили відмовити в їх задоволенні. ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вони з ОСОБА_3 почали зустрічатися в січні 2000 року, та, приблизно, в червні 2000 року почали мешкати разом по АДРЕСА_3 у найманому житлі, квартиру найняли без договору оренди, жили за квартирну плату, неподалік від ЗОШ № 5 м. Слов`янська, де навчалася донька. Близько трьох років сторони прожили за вказаною адресою, після чого переїхали до матері ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 , де прожили разом близько п`яти років. ОСОБА_1 з ОСОБА_3 жили в будинку, а матір у флігелі. Влітку 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за 1500 доларів придбали будинок по АДРЕСА_2 . Щоб придбати будинок, сторони продали автомобіль ОСОБА_3 , приблизно, за 1 тис. доларів, також для придбання будинку батьки ОСОБА_1 дали доньці 500 доларів, а вона передала гроші ОСОБА_3 , оскільки вони мешкали разом. Придбаний будинок був оформлений на ім`я ОСОБА_3 , який самостійно ходив до нотаріуса. Будинок був у занедбаному стані, без газопостачання, води, все було відрізано. З 2004 року ОСОБА_1 з ОСОБА_3 розпочали ремонт будинку, провели нову проводку, газ та здійснювали інші ремонтні роботи. У квітні-травні 2008 року батько ОСОБА_1 взяв кредит на суму 4000,00 грн. та передав гроші в руки ОСОБА_3 для придбання будівельних матеріалів, тобто будівельні матеріали для будинку придбали разом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Також у квітні-травні 2008 року матір ОСОБА_1 взяла кредит в банку «Капітал» на суму 4000,00 грн., та гроші також передала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на придбання матеріалів для проведення опалення. Батьки ОСОБА_1 допомагали з ремонтом та придбанням будинку, щоб донька потім забрала їх до себе жити. В жовтні 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 переїхали жити до їхнього будинку на АДРЕСА_2 , вели спільне господарство, вирощували птахів. На придбання меблів та побутової техніки ОСОБА_1 брала кредит. У 2016 році ОСОБА_1 та ОСОБА_3 офіційно зареєстрували шлюб та продовжували жити разом по АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 разом зі своєю донькою зареєстровані у спірному будинку з 2008 року, ОСОБА_3 зареєстрований по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір ОСОБА_3 , яка на протязі двох років до смерті хворіла. Матір ОСОБА_3 мешкала весь час по АДРЕСА_1 , її домівка знаходиться через три будинки від будинку подружжя. Під час бойових дій у м. Слов`янську у 2014 році, приблизно, з 06-07 червня 2014 року по 05-06 липня 2014 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , донька ОСОБА_1 , зять, онука та батьки ОСОБА_1 мешкали у родичів ОСОБА_1 у Ростовській області РФ, додому повернулися в липні 2014 року. На теперішній час шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний, фактично шлюбні стосунки припинені 28.06.2018 року. Після припинення шлюбних стосунків ОСОБА_1 влітку 2018 року намагалась забрати з будинку особисті речі доньки та побутову техніку, приїхала до будинку, але ОСОБА_3 замінив замки у будинку, незважаючи, що вона на той час ще була законною дружиною ОСОБА_3 та була зареєстрована у будинку. З речей, які перелічив ОСОБА_3 у своїй зустрічній позовній заяві, пральну машинку та хлібопіч подарувала матір ОСОБА_1 . ОСОБА_1 забрала з будинку одну платтяну шафу з дзеркалом, та одну шафу залишила ОСОБА_3 , забрала маленький телевізор, великий телевізор залишила ОСОБА_3 , забрала холодильник, пральну машинку, мікрохвильову піч, хлібопіч, пилосос, комп`ютерний стіл та комп`ютер. ОСОБА_1 пропонувала ОСОБА_3 , щоб він пішов жити до будинку АДРЕСА_1 . Донька ОСОБА_1 мешкала разом з матір`ю та ОСОБА_3 з семи років, потім у 2011 році вийшла заміж. Коли влітку 2018 року ОСОБА_1 намагалась потрапити до будинку, щоб забрати речі, вона через город покинутого сусіднього домоволодіння перелізла до подвір`я їхнього будинку, знайшла ключі, відкрила, замки не ламала, після чого приїхала поліція, яку викликали сусіди. ОСОБА_3 на той час був у лікарні. Син ОСОБА_3 не мешкав з батьком та ОСОБА_1 , але коли вона прийшла до будинку, він виганяв її звідти, перебував при цьому у нетверезому стані. З ОСОБА_1 на той момент були донька, зять та батьки. ОСОБА_1 неофіційно працювала продавцем на протязі п`яти років, з 2004 року по 2008 рік, отримувала заробітну плату. ОСОБА_1 забрала майно з будинку, оскільки вона вважала це майно своїм особистим, крім того, частину з того майна їм дарували батьки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , коли ОСОБА_1 пішла з будинку, ОСОБА_3 знаходився вдома. Шлюбні стосунки сторони припинили, оскільки ОСОБА_3 зловживав спиртним, вони з ним не знаходили спільної мови, відповідач не працював, у нього лише іноді траплялися підробітки влітку. Влітку 2013 року у ОСОБА_3 був підробіток, де він заробив 4000 грн. Суми заробітку ОСОБА_3 у період часу з 2004 по 2008 роки позивач не пам`ятає. Матір ОСОБА_3 подружжю не допомагала. Власником будинку по АДРЕСА_1 є чоловік на ім`я ОСОБА_7 .

Відповідач за первісною позовною заявою та позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 та його представник, адвокат Лещенко С.В., позовні вимоги ОСОБА_1 визнали частково, просили відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю з грудня 2000 року до грудня 2008 року та про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 , а позовні вимоги про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період часу з 30.12.2008 року по 17.03.2016 року - задовольнити. Зустрічні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що вони з ОСОБА_1 почали зустрічатися з 2005 року, та восени 2005 року почали мешкати разом, мешкали у матері ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 свій заробіток вкладав у будинок по АДРЕСА_2 , який придбав у грудні 2004 році за особисті гроші в сумі 1500 доларів, які отримав від продажу свого автомобіля, придбаного у 1999 році за довіреністю за 800 доларів. На автомобілі ОСОБА_3 проїздив п`ять років. 500 доларів на придбання будинку ОСОБА_3 ніхто не давав. Будинок на момент купівлі був з проведеними газопостачанням та водовідведенням. З матір`ю по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 мешкав з дитинства по 2011 рік, та у 2011 році переїхав до будинку по АДРЕСА_2 . З ОСОБА_1 . ОСОБА_3 зустрічався з 2000 по 2005 роки, та восени 2006 року він перевіз ОСОБА_1 з її донькою мешкати до своєї матері, вони мешкали однією сім`єю, з 2006 року вели спільний бюджет. ОСОБА_3 , приблизно, півроку або рік працював у «ІнтерЕнерго» монтажником-висотником, також офіційно працював у столярному цеху на протязі двох-трьох років. У 2011 році ОСОБА_3 з ОСОБА_1 та її донькою перейшли жити до будинку по АДРЕСА_2 , де мешкали як одна родина. До цього, у 2008 році, ОСОБА_1 з донькою зареєструвалися у будинку по АДРЕСА_2 . 17.03.2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, це пропонувала матір ОСОБА_1 , щоб у останньої також було майно. Близько десяти років ОСОБА_3 працює по найму, робить ремонти. В листопаді 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розлучились, та до цього, на початку червня 2018 року, припинили шлюбні стосунки, ОСОБА_1 з`їхала з будинку. Коли 11.09.2018 року ОСОБА_3 знаходився у лікарні, ОСОБА_1 приїхала до будинку та забрала звідти речі: холодильник, пральну машинку, дві шафи, килими, фіранки, люстри, хлібопіч, мікрохвильову піч, телевізор. До 2011 року ОСОБА_3 з ОСОБА_1 не в`їжджали до будинку, оскільки в ньому проводились ремонтні роботи. Ремонт ОСОБА_3 робив самостійно, лише кум допомагав безкоштовно. Шифер та цеглу ОСОБА_3 купував за свої гроші, пристроював до будинку коридор. ОСОБА_1 була зареєстрована по АДРЕСА_2 з 2008 року. Будинок був придбаний у жилому стані, треба було лише шпаклювати та шпалери клеїти, газопостачання та водопостачання у будинку були. У 2003 році жодних м`яких меблів ніхто не купував. М`які меблі купувала ОСОБА_1 , вони зараз у спірному будинку. ОСОБА_1 привезла до будинку м`які меблі у 2011 році. Проживати однією родиною ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали восени 2006 року, доньку ОСОБА_1 . ОСОБА_3 знає з народження. З батьками ОСОБА_1 . ОСОБА_3 знайомий близько 28 років. У 2006 році донька ОСОБА_1 ходила до шкоди, їй було, приблизно, 9 років. ОСОБА_3 не має підтвердження продажу свого автомобіля, за виручені гроші від продажу якого він придбав будинок, оскільки він продав його за довіреністю. У спірному будинку три кімнати, та коли його придбали, в ньому не було міжкімнатних дверей, шпалер та санвузла, але комунікації для встановлення санвузла до будинку були підведені. До 2006 року ОСОБА_3 не мешкав з ОСОБА_1 . Працював ОСОБА_3 постійно. Шлюб між сторонами було розірвано через невірність ОСОБА_1 . За час спільного проживання з осені 2006 року по червень 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мешкали як одна сім`я, вели спільний побут та мали спільний бюджет.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 27.12.2004 року, укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В., зареєстрованим в реєстрі за № 4741 (а. с. 32), ОСОБА_8 передала, а ОСОБА_3 прийняв у власність житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами під номером АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 945 м2 земель Слов`янської міської Ради. Продаж житлового будинку та господарських та побутових будов та споруд вчиняється за ціною 2750 грн. Відповідно до відомостей КП «БТІ» м. Слов`янська від 13.12.2004 року № 5820678, загальна вартість нерухомого майна становить 12725 грн.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 17.03.2016 року (а. с. 6), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрували шлюб 17 березня 2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 82.

Згідно з довідкою комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 3153-4/0.45/01 від 12.10.2018 року (а. с. 8), право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 01.01.2013 року зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченком А.В. 27.12.2004 року, реєстровий № 4741, дата реєстрації 29.12.2004 року, номер запису в книзі 3а/270 - № 549. Згідно з матеріалами інвентаризаційної справи, зазначений житловий будинок побудовано в 1939 році. Документального підтвердження щодо його прийняття в експлуатацію у КП «БТІ» немає.

У відповідності до звіту № 41/10/18і про оцінку майна, об`єктом якої є житловий будинок з господарськими побудовами та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , від 17.10.2018 року (а. с. 9-10), вартість майна становить 69014,00 грн.

З домової книги для приписки громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 зареєстровані за вказаною адресою з 30.12.2008 року. (а. с. 11-13).

Відповідно до свідоцтва про хрещення від 29.06.2003 року (а. с. 46), хрещеними батьками ОСОБА_10 записані ОСОБА_3 та ОСОБА_11 .

Згідно з листом територіального сервісного центру 1443 РСЦ МВС в Донецькій області від 20.11.2018 року № 31/5-1443-58аз (а. с. 47), відповідно до інформації НАІС ГСЦ МВС автомобіль марки Москвич, д. н. з. НОМЕР_1 , громадянину ОСОБА_3 не належав. Станом на 20.11.2018 року вказаний автомобіль зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до довідки № 6 від 20.11.2018 року, виданої ФОП ОСОБА_12 (а. с. 48), ОСОБА_1 дійсно працювала продавцем продовольчих товарів 3 розряду в період з 06.08.2013 року по 01.12.2016 року.

З довідки від 09.11.2018 року № 3, виданої ТОВ «СТРІЛКА-ГРУПП ДОНЕЦЬК» (а. с. 49), ОСОБА_1 дійсно працює в ТОВ «СТРІЛКА-ГРУПП ДОНЕЦЬК» з 5 грудня 2016 року по теперішній час на посаді продавця продовольчих товарів.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 від 19.11.2018 року (а. с. 50, 130-131), ОСОБА_1 у період часу з 2003 року по 2006 рік та у період часу з 2013 року по 2018 рік була офіційно працевлаштована, регулярно сплачувала страхові внески.

Також позивачем ОСОБА_1 надано суду роздруковані фотознімки, на яких зображені ОСОБА_1 з ОСОБА_3 під час проведення сумісного дозвілля. (а. с. 51-59, 77-85).

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 (а. с. 67-72), у період часу з 01.10.1999 року по 01.05.2000 року ОСОБА_3 працював слюсарем-ремонтником 3 розряду у ТОВ «Слов`янська соледобувна компанія», у період часу з 05.05.2000 року по 03.01.2001 року працював верстатником 3 розряду у ТОВ «КОРНЕР», у період часу з 02.07.2001 року по 01.03.2002 року працював слюсарем-ремонтником 4 розряду у ЖКО, у період часу з 05.12.2002 року по 15.05.2003 року працював столяром у СПЛ ОСОБА_13 , у період часу з 11.06.2003 року до 17.09.2007 року перебував на обліку у Слов`янському міському центрі зайнятості, отримував допомогу по безробіттю, у період часу з 17.09.2007 року по 06.05.2008 року працював монтажником обладнання котельних установок 3 розряду у ТОВ «Інтер-Енерго».

У відповідності до наданих позивачем ОСОБА_1 кредитних звітів (а. с. 106-113) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , тричі оформляла кредит, а саме 1) кредитну карту, видану 22.04.2008 року, договір SAMDN3044 (кредит закритий); 2) кредитний договір на інші споживчі цілі № PB.UAH.XXKQVQ.8473031 від 23.09.2008 року на суму 4080,00 грн., кредит закритий; 3) кредитний договір на інші споживчі цілі № SAMDNWFC7 від 16.02.2016 року на суму 23202,07 грн., кредит закритий. Також батько позивача, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , тричі оформляв кредити, а саме 1) кредитну картку за договором № SAMDN4463, видана 03.05.2007 року, кредит закритий; 2) кредитну картку за договором № SAMDN2836, видана 22.04.2008 року, кредит закритий; 3) договір товарного кредиту № 13515 від 11.06.2012 року на суму 8000,00 грн., кредит закритий. Матір позивача, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , оформляла на своє ім`я договір товарного кредиту № 13514 від 11.06.2012 року на суму 7500,00 грн., кредит закритий.

Також представником відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 , адвокатом Лещенком С.В., надано суду оптичний диск типу DVD-R, який містить п`ять відеофайлів, на трьох з яких зафіксовано, як ОСОБА_1 за допомогою інших осіб вивозить з будинку пральну машину (автомат), холодильник та комп`ютерний стіл. (а. с. 86).

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_1 вони куми, знайомі близько двадцяти років, мають дружні стосунки. ОСОБА_3 свідок знає як чоловіка своєї подруги. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 познайомились у 1999 році, та з 2000 року почали мешкати разом у цивільному шлюбі як чоловік та дружина, та мешкали так до 2016 року. У 2016 році сторони зареєстрували шлюб. Свідок ОСОБА_16 з родиною часто бували в гостях у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . У 2004 році ОСОБА_17 та ОСОБА_6 переїхали жити до матері ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , і мешкали там близько п`яти років в той час, коли йшов ремонт у будинку, який вони придбали. Переїхали до матері ОСОБА_6 , оскільки припинили наймати житло через брак коштів, які всі були потрібні для ремонту будинку. В червні 2018 року ОСОБА_17 та ОСОБА_6 припинили шлюбні стосунки. Будинок по АДРЕСА_2 був придбаний у 2004 році, свідок це пам`ятає, оскільки у матері ОСОБА_17 був День народження, та вони його святкували, та окрім цього, у ОСОБА_16 з ОСОБА_1 дуже дружні стосунки. Свідку відомо, що батьки ОСОБА_17 давали ОСОБА_17 та ОСОБА_6 500 доларів США на придбання будинку АДРЕСА_2 . За розмовами у родині ОСОБА_17 та ОСОБА_6 ОСОБА_16 відомо, що був проданий автомобіль за 1000 доларів США. Про продаж автомобіля свідку стало відомо десь у серпні 2004 року. Кому автомобіль належав офіційно, ОСОБА_16 не знає, але їздив на ньому ОСОБА_3 , як довго він на ньому їздив, свідок не пам`ятає, але весь час стосунків ОСОБА_17 та ОСОБА_6 у них був автомобіль. Від ОСОБА_17 та ОСОБА_19 відомо, що на придбання спірного будинку витрачалися 500 доларів США, які давали батьки ОСОБА_17 , та 1000 доларів США, які були виручені від продажу автомобіля. Будинок був придбаний у непридатному для проживання стані. Приблизно, у 2008-2009 роках ОСОБА_6 та ОСОБА_17 переїхали до будинку АДРЕСА_2 . Майже весь ремонт у даному будинку робили за гроші батьків ОСОБА_17 . Чи був ОСОБА_6 офіційно працевлаштований, свідку не відомо, відомо, що він мав підробітки по найму, робив ремонти, але дуже рідко, майже один раз на півроку підробляв. Особисто ОСОБА_16 не бачила, як батьки ОСОБА_17 давали гроші на придбання будинку або на його ремонт. Розмови про це були при ОСОБА_17 та ОСОБА_6 , при розмові ОСОБА_17 з батьками ОСОБА_6 був присутній, тобто йому було відомо, що її батьки беруть кредит для ремонту їхнього будинку. Ремонт будинку робили за кредитні гроші, які брали батьки ОСОБА_17 , та на гроші із заробітку ОСОБА_17 . ОСОБА_16 вважає, що ОСОБА_6 у ремонт будинку гроші не вкладав, оскільки він офіційно не працював, підробляв рідко. Придбаний будинок оформили на ОСОБА_3 . Батьки ОСОБА_17 брали кредит двічі, один раз брав батько, а другий раз матір, це було у період з 2004 року по 2009 рік. Ремонт здійснювали своїми силами, у будинку працювали ОСОБА_6 , батько ОСОБА_17 , косметичні роботи робили вже всі разом ОСОБА_17 , ОСОБА_6 і родина ОСОБА_16 також. Батько ОСОБА_17 за спеціальністю військовий, але вміє робити ремонтні роботи. ОСОБА_17 весь час офіційно працювала продавцем. ОСОБА_17 має доньку від першого шлюбу, аліменти від колишнього чоловіка ніколи не отримувала, утримувала доньку самостійно. Також до родини ОСОБА_6 та ОСОБА_17 приходив син ОСОБА_6 , та вони також йому допомагали. Батьки ОСОБА_17 допомагали їй утримувати доньку, сплачували кружки, купували одяг. З приводу зустрічного позову свідок ОСОБА_16 пояснила, що меблевої стінки у ОСОБА_17 та ОСОБА_6 не було, подружжя мали два холодильника, один з яких ОСОБА_17 брала в кредит десь в середині їх сумісного проживання у будинку АДРЕСА_2 , тобто після 2008-2009 рр. При розірванні шлюбу один холодильник ОСОБА_17 забрала, а другий залишила ОСОБА_6 . Пральна машина LG у подружжя була, хто її придбав не відомо, зараз вона знаходиться у ОСОБА_3 Мікрохвильова піч у ОСОБА_17 та ОСОБА_6 була, за чиї гроші придбана та де знаходиться зараз, свідку не відомо. Свідок вважає, що все було придбане ОСОБА_1 . Хлібопіч була, купувала, на думку свідка, ОСОБА_17 , та де зараз хлібопіч, свідку не відомо. У ОСОБА_17 та ОСОБА_6 було два телевізори один великий, один маленький, хто купував, свідку не відомо, зараз великий телевізор у ОСОБА_6 , а маленький у ОСОБА_17 . Комп`ютерний стіл та комп`ютер у родині були, придбані ОСОБА_17 , як відомо свідку зі слів самої ОСОБА_17 , у кредит на подарунок доньці, зараз стіл та комп`ютер у ОСОБА_17 , оскільки це подарунки доньці.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 знайомий її чоловіка, а з ОСОБА_1 вони познайомились, коли вони з ОСОБА_6 почали мешкати разом. З ОСОБА_17 свідок знайома з 2004 року. ОСОБА_6 придбав будинок по АДРЕСА_2 , який належав доньці ОСОБА_20 , у 2004 році. На момент придбання будинок не був придатний для життя, оскільки в ньому була вирізана система опалення, водовідведення не було, газу не було, були лише стіни, дах і мусор. В літній кухні раніше була пожежа. Вікна у будинку були, але дверей міжкімнатних та вхідних не було, стінки були обідрані, мазані глиною, яка обвалилася. Хата дуже стара, санітарної кімнати не було, всі металеві труби вирізані. У подвір`ї була куча мусору, покриття не було, лише трава та земля, була колонка з водою на подвір`ї. Донька ОСОБА_20 придбала будинок АДРЕСА_2 у 2000 році, а коли будинок купував ОСОБА_6 , договір купівлі-продажу укладався між ним та донькою ОСОБА_20 . Згідно з технічною документацією, на момент продажу будинок був оцінений у 12 тисяч. Свідку не відомо, чи відповідає дійсності технічна документація будинку. ОСОБА_20 не може пояснити, чому у технічній документації на будинок заначено, що в будинку є газопостачання та водовідведення, хоча фактично цього не було. При укладанні угоди між ОСОБА_6 та донькою ОСОБА_20 ОСОБА_20 присутня не була. Гроші за будинок віддали одразу. Сума, за яку був проданий будинок, - 2750 грн., але точно свідку не відомо, за таку суму продали чи ні. Після продажу будинку ОСОБА_20 до нього не приходила, його стан на теперішній час їй невідомий.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_1 у них дружні стосунки, він є хрещеним батьком її доньки. З ОСОБА_3 стосунки також дружні, вони знайомі. ОСОБА_17 свідок знає з 1993 року, та йому відомо, що з ОСОБА_6 вона почала мешкати з літа 2001 року, вони разом наймали квартиру. У 2004 році ОСОБА_17 та ОСОБА_6 переїхали жити до АДРЕСА_1 , після чого у 2004 році також вони разом купили будинок по АДРЕСА_2 . Батьки ОСОБА_17 позичали у ОСОБА_21 гроші в сумі близько 150 доларів США для придбання будинку по АДРЕСА_2 , оскільки ОСОБА_17 та ОСОБА_6 не вистачало коштів, але робили це так, щоб ОСОБА_17 та ОСОБА_6 про це не знали, мабуть, хотіли зробити сюрприз. ОСОБА_17 з ОСОБА_6 почали ремонтувати будинок з 2004 року те ремонт тривав до грудня 2008 року. Вже в грудні 2008 року вони святкували вселення в будинок. Мешкати по АДРЕСА_2 ОСОБА_17 та ОСОБА_6 почали за один півтора роки до грудня 2008 року. Коли родина ОСОБА_17 та ОСОБА_6 придбали вказаний будинок, ОСОБА_21 був в ньому, на момент купівлі в будинку були старі вікна, старі двері, стіни побілені, чи було газопостачання, свідок не пам`ятає, води в будинку не було, електроенергія постачалась, чи було опалення, свідок не пам`ятає. Як чоловік та дружина ОСОБА_17 з ОСОБА_6 почали мешкати з 2001 року, вели спільне господарство, та вони планували вже з 2001 року придбати своє власне житло. У будинку був м`який куток, хто саме придбав його, свідку не відомо, але він вважає, що придбали разом. Комп`ютер та комп`ютерний стіл ОСОБА_17 з ОСОБА_6 купували разом та подарували їх доньці ОСОБА_22 . ОСОБА_21 не відомо нічого з приводу офіційного працевлаштування ОСОБА_6 у період часу з 2004 по 2008 роки, але йому відомо, що інколи ОСОБА_6 їздив на заробітки. Ремонт у придбаному будинку робили власними силами, переважно, робив ОСОБА_6 . ОСОБА_17 купувала для ремонту будівельні матеріали, але за які кошти, свідку не відомо. ОСОБА_21 з ОСОБА_3 знайомі зі шкільних років, за професією ОСОБА_3 столяр по дереву. Куди ОСОБА_6 їздив на заробітки, ОСОБА_21 не відомо, але він знає, що ОСОБА_6 може робити ремонти, класти стіни. Свідку не відомо, за яку суму був придбаний спірний будинок. У 2005-2006 роках ОСОБА_21 був у будинку, привозив будівельні матеріали. Взагалі, за весь час ремонту у будинку ОСОБА_21 був у ньому два три рази. Коли ОСОБА_17 з ОСОБА_6 мешкали разом, за період їх сумісного проживання вони із ОСОБА_21 зустрічалися, приблизно, один раз на місяць. Коли ОСОБА_17 з ОСОБА_6 в`їхали до спірного будинку, приблизно, у 2006-2007 роках, там були вже вода, газ та санвузел. Коли будинок купували, там у подвір`ї було ґрунтове покриття, земля, ОСОБА_17 з ОСОБА_6 вже самостійно бетонували подвір`я.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її матір`ю, а ОСОБА_3 вітчим. Матір познайомилась з ОСОБА_6 у 2000-2001 роках, тоді свідок ходила до першого класу. Матір з вітчимом зійшлися, почали наймати квартиру по АДРЕСА_3 , мешкали як чоловік та дружина, ОСОБА_6 був ОСОБА_23 як батько, вони з матір`ю разом ходили до магазину, купували речі, продукти. До 2004-2005 років мешкали у найманій квартирі, після чого переїхали до будинку по АДРЕСА_1 та мешкали там у матері ОСОБА_6 . З 2008 року, коли свідку було 14 років, переїхали жити до будинку по АДРЕСА_2 , який купили, приблизно, у 2006 році. Будинок купували ОСОБА_17 та ОСОБА_6 , на момент його придбання будинок був без ремонту, непридатний до життя. Ремонт у будинку робили разом, матір ОСОБА_23 працювала, у ОСОБА_6 були тимчасові заробітки, він підробляв будівництвом, але скільки вітчим заробляв, ОСОБА_23 не відомо, мабуть, заробіток був мінімальний. Допомагали грошима на ремонт бабуся та дідусь свідка. Пральну машину родині ОСОБА_17 та ОСОБА_6 подарувала бабуся ОСОБА_15 , іншу техніку купували в кредит. Також бабуся подарувала особисто ОСОБА_23 комп`ютер та комп`ютерний стіл. Фізично ремонт робив ОСОБА_6 , та йому допомагали. Більшу частину грошей на ремонт надавала матір, ОСОБА_1 , яка працювала продавцем. З ремонтом ОСОБА_6 допомагали всі: ОСОБА_23 , ОСОБА_1 , бабуся. Коли спірний будинок придбали, в ньому не було водопостачання, газу, були голі стіни, старі вікна, дверей міжкімнатних та санвузла не було, а коли вже в`їжджали до будинку у 2008 році, там все було зроблено. За яку суму був придбаний будинок, свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 це матір та вітчим її подруги, ОСОБА_23 . У 2000 році ОСОБА_24 познайомилась з ОСОБА_25 . ОСОБА_17 та ОСОБА_6 мешкали разом, як відомо свідку, з 2001 року, як чоловік та дружина, жили дружно, мешкали у найманій квартирі по АДРЕСА_3 . Приблизно, у 2004 році, коли свідок та ОСОБА_25 були у п`ятому класі, Катя разом з батьками переїхали до будинку на АДРЕСА_1 , де мешкали разом з матір`ю ОСОБА_6 . ОСОБА_24 до них часто приїжджала, бачила їх дружню родину. ОСОБА_24 , не пам`ятає, коли, але їй відомо, що ОСОБА_17 та ОСОБА_6 купили будинок по АДРЕСА_2 , вони з ОСОБА_22 там гуляли, ОСОБА_26 її запрошувала. Коли будинок купили, ремонту там не було, були лише стіни, старі вікна, гаражу не було. На день народження ОСОБА_22 , коли їй виповнилось 14 років, приблизно, у 2007-2008 роках, ОСОБА_24 приїжджала до АДРЕСА_2 , та там вже був зроблений ремонт, вони святкували одразу й день народження ОСОБА_22 , й входини до будинку. Потім свідок також часто туди приїжджала. Коли будинок тільки придбали, в ньому не було санвузла, ванни, це свідок пам`ятає, оскільки одного разу заходила до будинку до ремонту. Матір ОСОБА_17 , зі слів ОСОБА_22 , допомагала їм купити холодильник та облаштувати кухню, купити кухонні меблі. За яку грошову суму був придбаний будинок, та чиї це були кошти, свідку не відомо. ОСОБА_17 тривалий час працювала продавцем в магазині. Коли ОСОБА_24 з ОСОБА_22 приходили до ОСОБА_22 додому після школи, ОСОБА_6 часто був вдома. Інколи ОСОБА_26 казала подрузі, що вітчим на тимчасових заробітках.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_1 вони знайомі, а з ОСОБА_3 у них дружні стосунки. У 2004 році ОСОБА_6 просив свідка допомогти продати автомобіль 2141, синього кольору, просив з`їздити з ним та бути присутнім під час продажу автомобіля до Луганської області у якесь селище, назву якого свідок не запам`ятав. Від продажу автомобіля ОСОБА_6 отримав 1500 доларів США, свідок це особисто бачив. До Луганської області вони ОСОБА_6 їхали на двох автомобілях. За отримані від продажу автомобіля кошти ОСОБА_6 мав намір придбати будинок по АДРЕСА_2 для особистих цілей, номер будинку свідок не пам`ятає. Свідку відомо, що ОСОБА_6 купив будинок, він приїжджав до нього до цього будинку та бачив його. До будинку ОСОБА_27 приїжджав, приблизно, через п`ять років після продажу автомобіля. Приблизно, у 2009 році ОСОБА_27 приїжджав до ОСОБА_6 на АДРЕСА_2 , але до будинку не заходив, був у подвір`ї. Коли ОСОБА_27 там знаходився, будинок був придатний для проживання, були встановлені вікна, двері, та свідок вирішив, що в ньому можна жити. Коли ОСОБА_27 приїжджав до ОСОБА_6 в гості, ОСОБА_17 з ним не було. Свідок знайомий з ОСОБА_6 близько двадцяти років, десь з 2000 року. Гроші під час продажу автомобіля ОСОБА_6 передавалися та перераховувалися в присутності ОСОБА_27 , передавалися купюри по 100 доларів. З ОСОБА_17 свідок ніколи не спілкувався, знає її як продавця в магазині. На момент продажу автомобіля ОСОБА_6 , свідку не було відомо, з ким той мешкав. ОСОБА_27 стало відомо, що ОСОБА_6 мешкав з ОСОБА_17 , коли вони розійшлися, але він не пам`ятає, коли це було. ОСОБА_6 їздив до м. Майорська Луганської області, на авторинок, щоб продати свій автомобіль, та саме там йому дали за автомобіль задаток 100 доларів, а решту суми, 1400 доларів, віддавали вже під час передачі автомобіля. ОСОБА_27 мешкає на сусідній від ОСОБА_6 вулиці, вони бачилися, приблизно, один раз на місяць, свята разом не святкували, свідок інколи заходив до ОСОБА_6 в гості. ОСОБА_27 також пояснив, що у 2004 році він працював неофіційно. Автомобіль ОСОБА_6 продав чоловіку, ім`я якого свідок не пам`ятає, продаж автомобіля був на вулиці, гроші перераховувались також на вулиці. ОСОБА_27 з ОСОБА_6 зустрілися біля магазину, та ОСОБА_27 на своєму автомобілі жовтого кольору, марка «Жигулі», їхав за автомобілем ОСОБА_6 .

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні додатково пояснила, що особисто з ОСОБА_27 не знайома, ніколи його не бачила. Продавати автомобіль з ОСОБА_6 їздив не ОСОБА_27 , а кум ОСОБА_28 .

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України в редакції, чинній на момент виниклих правовідносин, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотньої дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Відповідно до статті 13 КпШС України права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

У статті 44 КпШС України вказано, що шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Таким чином, суд виходить з того, що норми діючого на час виникнення спірних правовідносин КпШС України не передбачали можливості встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у зазначений ОСОБА_1 період з грудня 2000 року до 01.01.2004 року, тобто, дня набрання чинності СК України.

Тому суд відмовляє щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу за період з грудня 2000 року до 01.01.2004 року, оскільки встановлення даного факту не було передбачено чинним на той час законодавством.

Відповідно до статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд, приймає до уваги покази свідків зі сторони позивача на підтвердження того, що сторони проживали однією сім`єю, зокрема, яка є донькою позивача, зазначає, що з відповідачем вони мекали втрьох однією родиною з 2000-2001 років, вона його вважала своїм батьком, свідок ОСОБА_16 вказала, що вони з позивачем куми, а відповідач записаний хрещеним батьком їхньої дитини, всі свідки підтвердили, що сторонами був придбаний будинок за вказаною вище адресою, в якому вони спільно проводили ремонт та в який згодом переїхали жити.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні своїми показами жодним чином ані підтвердив, ані спростував факту спільного проживання однією сім`єю сторін, зазначивши, що він допомагав ОСОБА_3 з продажем автомобілю і йому не було відомо, з ким той мешкав.

Суд проаналізував фотокартки, покази свідків, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного з наданих сторонами доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, та вважає доведеним факт наявності між сторонами усталених відносин, які притаманні подружжю, тому вважає встановленим факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року до 17.03.2016 року.

Щодо вимоги про розподіл майна, належного сторонам на праві спільної сумісної власності, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно із частиною першою статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте ними до шлюбу; майно, набуте ними за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно набуте ними за час шлюбу, але за кошти, які належали їм особисто; житло, набуте ними за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України ).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Судом встановлено, що у період спільного проживання сторін, ними за спільні кошти набуте наступне майно: житловий будинок АДРЕСА_2 , та предмети домашньої обстановки та вжитку: меблева стінка вартістю 4000 грн., холодильник «Атлант» вартістю 6000 грн., пральна машина LG вартістю 5000,00 грн., мікрохвильова піч вартістю 1100,00 грн., хлібопіч вартістю 500,00 грн., пилосос вартістю 1600,00 грн., телевізор вартістю 650,00 грн., комп`ютерний стіл вартістю 800,00 грн., комп`ютер вартістю 3000,00 грн., килим вартістю 500 грн., газова піч вартістю 1000 грн., кухонний куточок вартістю 1500 грн., м`які меблі вартістю 6000 грн., кухонний гарнітур вартістю 9375 грн., платтяна шафа вартістю 200 грн., підставка під телевізор вартістю 1000 грн., шафа вартістю 1500 грн., взуттєва полиця вартістю 1000 грн., антресоль вартістю 2000 грн., мопед вартістю 5000 грн., антена вартістю 1500 грн., двоспальне ліжко вартістю 1700 грн., вішак у ванну кімнату вартістю 500 грн., дзеркало з поличкою вартістю 500 грн., тюль 6 метрів вартістю 700 грн., набір каструль вартістю 700 грн., сковорода «Tefal» вартістю 500 грн., люстри 2 штуки вартістю 900 грн., пральна машина напівавтомат з центрифугою «Чайка» вартістю 400 грн., отже, вказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності.

Під час судового засідання жодних належних та допустимих доказів того, що при придбанні вказаного майна використовувались кошти, які є особистою власністю когось з подружжя, не надано.

Таким, чином, враховуючи, що спірний будинок є об`єктом спільної сумісної власності сторін, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя позивачем за первісним позовом не надано, тому суд дійшов висновку про поділ будинку між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем і відповідачем право власності - за кожним на 1/2 частину вказаного будинку, без виділення в натурі та змінивши таким чином режим спільної сумісної власності подружжя на цей об`єкт на режим спільної часткової власності, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача за первісним позовом в частині визнання за нею права власності на 1/2 частку будинку підлягають задоволенню.

Спільне майно подружжя, за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з врахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

Частиною першою та другою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Сторони в судовому засіданні прийшли згоди щодо зазначеної вартості майна та його наявності на час розгляду справи, не дійшли згоди лише щодо його поділу.

Враховуючи позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на наступне майно: меблеву стінку вартістю 4000 грн., холодильник «Атлант» вартістю 6000 грн., пральну машину LG вартістю 5000,00 грн., мікрохвильову піч вартістю 1100,00 грн., хлібопіч вартістю 500,00 грн., пилосос вартістю 1600,00 грн., телевізор вартістю 650,00 грн., комп`ютерний стіл вартістю 800,00 грн., комп`ютер вартістю 3000,00 грн., килим вартістю 500 грн., підставку під телевізор вартістю 1000 грн., шафу вартістю 1500 грн., антресоль вартістю 2000 грн., набір каструль вартістю 700 грн., люстри 2 штуки вартістю 900 грн., загальною вартістю 29250 грн.; за ОСОБА_3 визнати право власності на наступне майно: газову піч вартістю 1000 грн., кухонний куточок вартістю 1500 грн., м`які меблі вартістю 6000 грн., кухонний гарнітур вартістю 9375 грн., платтяну шафу вартістю 200 грн., взуттєву полицю вартістю 1000 грн., мопед вартістю 5000 грн., антену вартістю 1500 грн., двоспальне ліжко вартістю 1700 грн., вішак у ванну кімнату вартістю 500 грн., дзеркало з поличкою вартістю 500 грн., тюль 6 метрів вартістю 700 грн., сковороду «Tefal» вартістю 500 грн., пральну машину напівавтомат з центрифугою «Чайка» вартістю 400 грн., загальною вартістю 29875 грн. з компенсацією з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсації у вигляді різниці вартості вказаного майна у розмірі 625 грн.

В зв`язку з викладеним, суд частково задовольняє вимоги за зустрічним позовом про визнання спільною сумісною власністю подружжя предметів домашньої обстановки та вжитку та визнання права власності на частину з них.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 при зверненні до суду сплачено судовий збір в загальному розмірі 1057,20 грн., що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи.

ОСОБА_3 при зверненні до суду з зустрічним позовом сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення первісного та зустрічного позовів, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю суми судових витрат в розмірі 176,20 грн. ((1057,20 704,80)/2=176,20).

Що стосується вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на надання правничої допомоги, то вказана вимога не підлягає задоволенню оскільки в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження оплати вказаних послуг.

Як роз`яснено у постанові Великої палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Накладений ухвалою про забезпечення позову від 07.11.2018 року з метою забезпечення позову, арешт на нерухоме майно 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_3 , підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, розподіл належного на праві спільної сумісної власності майна задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, розподіл належного на праві спільної сумісної власності майна задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 01.01.2004 року по 17.03.2016 року.

Визнати спільним сумісним майном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , наступне майно: житловий будинок АДРЕСА_2 , та предмети домашньої обстановки та вжитку: меблеву стінку вартістю 4000 грн., холодильник «Атлант» вартістю 6000 грн., пральну машину LG вартістю 5000,00 грн., мікрохвильову піч вартістю 1100,00 грн., хлібопіч вартістю 500,00 грн., пилосос вартістю 1600,00 грн., телевізор вартістю 650,00 грн., комп`ютерний стіл вартістю 800,00 грн., комп`ютер вартістю 3000,00 грн., килим вартістю 500 грн., газову піч вартістю 1000 грн., кухонний куточок вартістю 1500 грн., м`які меблі вартістю 6000 грн., кухонний гарнітур вартістю 9375 грн., платтяну шафу вартістю 200 грн., підставку під телевізор вартістю 1000 грн., шафу вартістю 1500 грн., взуттєву полицю вартістю 1000 грн., антресоль вартістю 2000 грн., мопед вартістю 5000 грн., антену вартістю 1500 грн., двоспальне ліжко вартістю 1700 грн., вішак у ванну кімнату вартістю 500 грн., дзеркало з поличкою вартістю 500 грн., тюль 6 метрів вартістю 700 грн., набір каструль вартістю 700 грн., сковороду «Tefal» вартістю 500 грн., люстри 2 штуки вартістю 900 грн., пральну машину напівавтомат з центрифугою «Чайка» вартістю 400 грн.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на наступне майно: житловий будинок АДРЕСА_2 , та предмети домашньої обстановки та вжитку: меблеву стінку вартістю 4000 грн., холодильник «Атлант» вартістю 6000 грн., пральну машину LG вартістю 5000,00 грн., мікрохвильову піч вартістю 1100,00 грн., хлібопіч вартістю 500,00 грн., пилосос вартістю 1600,00 грн., телевізор вартістю 650,00 грн., комп`ютерний стіл вартістю 800,00 грн., комп`ютер вартістю 3000,00 грн., килим вартістю 500 грн., газову піч вартістю 1000 грн., кухонний куточок вартістю 1500 грн., м`які меблі вартістю 6000 грн., кухонний гарнітур вартістю 9375 грн., платтяну шафу вартістю 200 грн., підставку під телевізор вартістю 1000 грн., шафу вартістю 1500 грн., взуттєву полицю вартістю 1000 грн., антресоль вартістю 2000 грн., мопед вартістю 5000 грн., антену вартістю 1500 грн., двоспальне ліжко вартістю 1700 грн., вішак у ванну кімнату вартістю 500 грн., дзеркало з поличкою вартістю 500 грн., тюль 6 метрів вартістю 700 грн., набір каструль вартістю 700 грн., сковороду «Tefal» вартістю 500 грн., люстри 2 штуки вартістю 900 грн., пральну машину напівавтомат з центрифугою «Чайка» вартістю 400 грн.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_2 , меблеву стінку вартістю 4000 грн., холодильник «Атлант» вартістю 6000 грн., пральну машину LG вартістю 5000,00 грн., мікрохвильову піч вартістю 1100,00 грн., хлібопіч вартістю 500,00 грн., пилосос вартістю 1600,00 грн., телевізор вартістю 650,00 грн., комп`ютерний стіл вартістю 800,00 грн., комп`ютер вартістю 3000,00 грн., килим вартістю 500 грн., підставку під телевізор вартістю 1000 грн., шафу вартістю 1500 грн., антресоль вартістю 2000 грн., набір каструль вартістю 700 грн., люстри 2 штуки вартістю 900 грн.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_2 , газову піч вартістю 1000 грн., кухонний куточок вартістю 1500 грн., м`які меблі вартістю 6000 грн., кухонний гарнітур вартістю 9375 грн., платтяну шафу вартістю 200 грн., взуттєву полицю вартістю 1000 грн., мопед вартістю 5000 грн., антену вартістю 1500 грн., двоспальне ліжко вартістю 1700 грн., вішак у ванну кімнату вартістю 500 грн., дзеркало з поличкою вартістю 500 грн., тюль 6 метрів вартістю 700 грн., сковороду «Tefal» вартістю 500 грн., пральну машину напівавтомат з центрифугою «Чайка» вартістю 400 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , компенсацію вартості частки предметів домашнього вжитку у розмірі 625 (шістсот двадцять п`ять) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 176 (сто сімдесят шість) грн. 20 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовити.

Заходи забезпечення позову, накладені на підставі Ухвали Слов`янського міськрайонного суду від 07.11.2018 року скасувати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 07.11.2018 року, на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 29 березня 2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду А.О. Гончарова