Провадження № 2/537/699/2021
Справа № 537/982/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2021 р. Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:

Головуючого судді Маханькова О.В.

за участю секретаря судового засідання Костюкевич Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці Полтавської області справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області,третьої особи Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Ципко Тетяни Анатоліївни про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області,третьої особи Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Ципко Тетяни Анатоліївни про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він, ОСОБА_1 , та його дружина ОСОБА_3 , приватизували на двох, у спільну власність земельну ділянку, площею 0,0373 га, кадастровий номер :09:004:0412 по АДРЕСА_1 . 23 квітня 2010 року, ОСОБА_1 , управлінням Держкомзему у м. Кременчуці Полтавської області було видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯК № 960957, з якого вбачається, що я є власником земельної ділянки площею 0,0373 га кадастровий номер :09:004:0412 у межах згідно з планом. 23 квітня 2010 року його дружині ОСОБА_3 управлінням Держкомзему у м. Кременчуці Полтавської області було видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯК № 960958, з якого вбачається, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0373 га кадастровий номер :09:004:0412 у межах згідно з планом. Додатком до обох актів є Список співвласників земельної ділянки, згідно якого співвласниками земельної ділянки площею 0,0373 га є: ОСОБА_1 з часткою у спільній власності на земельну ділянку площею 47/100 та ОСОБА_3 з часткою 9/100 га. Зі змісту вказаних актів вбачається, що вони були видані на підставі рішення Крюківської районної ради від 04 лютого 2010 року 33 сесії 5 скликання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружина , ОСОБА_3 ,померла (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане Кременчуцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції).

16 червня 2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ципко Т.А. була зареєстрована спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Номер спадкової справи у спадковому реєстрі 65967152, номер у нотаріуса 20/2020. Наведені обставини підтверджуються Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі № 60558569 від 16.06.2020 р. Той факт, що позивач є єдиним спадкоємцем після дружини, підтверджується також довідкою, виданою 10.02.2021 р. приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ципко Т.А.

14 вересня 2020 року приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Ципко Т.А. видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1558, спадкова справа № 20/2020, з якого вбачається, що він, ОСОБА_1 , є спадкоємцем за законом щодо майна дружини, а саме: Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлій на підставі Договору про виділ частки з нерухомого майна, що є спільній частковій власності, посвідченого Ципко Т.А., приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області 03 серпня 2016 року.

Інша Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить йому на підставі вищевказаного Договору про виділ частки з нерухомого майна, що є спільній частковій власності, посвідченого Ципко Т.А., приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області 03 серпня 2016 року. Тобто, на даний час позивач є єдиним власником всього будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Але 14.09.2020 р. приватний нотаріус Ципко Тетяна Анатоліївна винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 249/02-31, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,0373 га, кадастровий номер :09:004:0412, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому нотаріус аргументувала свою постанову тим, що:

- на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії СК №960958, виданого Крюківською районною радою м. Кременчука Полтавської області 23.04.2010 р. та додатку до цього Державного акта серії АА №232487, ОСОБА_3 належить 9/100 часток земельної ділянки;

- у листі № 452/122-20 від 09.07.2020 року, відділу у м. Кременчуці Міськрайонного управління у Кременчуцькому районі та м. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного Управління Держгеокадастру, наданого на запит нотаріуса за вих. № 151/02-14 від 18.06.2020р. зазначено, що у відповідності до Книги записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 71, 72 від 23.04.2010 зареєстровано вищевказаний державний акт на ім`я ОСОБА_3 на 9/100 часток у спільній частковій власності та на ім`я ОСОБА_1 на 47/100 часток у спільній частковій власності. При цьому зазначено, що інформація у відділі про інших співвласників вказаної земельної ділянки відсутня.

- за даними Державного земельного кадастру містяться відомості про двох власників, де ОСОБА_3 належить 9/100 часток у спільній частковій власності, ОСОБА_1 належить 47/100 часток у спільній частковій власності від цілого. Тобто, на інші 11/25 часток, відсутня інформація в реєстрах та відсутні документи на підтвердження права власності на цю частку. Таким чином, після смерті дружини позивачем виявлено, що при здійсненні безоплатної приватизації земельної ділянки ,площею 0,0373 га в документах була допущена помилка щодо зазначення часток у спільній частковій власності на земельну ділянку 47/100 та 9/100, що в цілому складає не одну цілу, а 56/100.

Позивач з дружиною не звертали уваги ці деталі, оскільки були переконані в тому, що вони вдвох порівну спільно приватизували земельну ділянку, площею 0,0373 га., покладаючись на компетентність органів та посадових осіб, які займалися питаннями приватизації земельної ділянки.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна після померлої дружини, то в результаті оформлення прав на спадщину він вважає,що повинен стати власником цілої (1) земельної ділянки площею 0,0373 га. Але через розбіжність у визначенні часток, навіть в разі видачі свідоцтва про право на спадщину його частка у праві власності на земельну ділянку становитиме 56/100 (14/25) замість 1-ї цілої. Вважає, що ця обставина є перешкодою не лише для оформлення свідоцтва про право на спадщину, але й для реалізації його права на розпорядження земельною ділянкою, в т.ч. через відсутність у реєстрах відомостей про реєстрацію за ним та/або дружиною права власності на 11/25 часток земельної ділянки.

26 жовтня 2020 року позивач звернувся саме до Кременчуцької міської ради Полтавської області із заявою, в якій виклав вищевказані обставини щодо часток у праві власності на земельну ділянку. У своєму зверненні до Кременчуцької міської ради Полтавської області просив прийняти рішення, яким внести зміни до рішення Крюківської районної ради від 04.02.2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та передачу у власність громадянам в м. Кременчуці», щодо розподілу часток у праві спільної власності на земельну ділянку площею 373 кв.м. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , або прийняти рішення про оформлення за мною право власності додатково (крім наявних 47/100) на 11/25 частки у спільній власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 кадастровий номер :09:004:0412.

Листом виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 23.11.2020 року вих. № Ч-02/28/5786, надісланого позивачу ,зазначено, що приватизація земельної ділянки була проведена на підставі п. 33 рішення Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області від 04.02.2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та передачу у власність громадянам в м. Кременчуці», яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право спільної часткової власності на земельну ділянку та передано у спільну часткову власність гр. ОСОБА_1 в частці 47/100 та гр. ОСОБА_3 в частці 9/100 земельну ділянку площею 373 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 . Також, у листі вказано, що при цьому частки земельної ділянки були визначені у відповідності до часток в нерухомому майні на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в частках АДРЕСА_2 та 9/100, що були актуальні на час приватизації. При приватизації іншої земельної ділянки площею 660 кв.м. по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_4 частина житлового будинку не виділялась в окреме домоволодіння, частки співвласників нерухомого майна житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами не переглядалися. Тобто, за твердженням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, рішення Крюківської районної ради було прийнято у відповідності до правоустановчих документів на нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями.

26.10.2020 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області з заявою, в якій висвітлював наявну проблему з частками, та просив внести зміни до Державного земельного кадастру щодо розміру часток у праві власності часткової власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 кадастровий номер :09:004:0412, а саме: зареєструвати частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по Ѕ кожному, або зазначити інший спосіб та компетентних осіб для вирішення описаної проблеми.

У відповідь на його звернення Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області направило лист від 11.11.2020 року вих. № 1900/6-20 «Про розгляд звернення» зазначило, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

В подальшому помилка в частках знайшла своє відображення в пункті 33 рішення Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області від 04.02.2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та передачу земельних ділянок у власність громадянам в м. Кременчуці. На підставі цього рішення йому з дружиною були видані Державні акти про право власності на земельну ділянку, зі списком співвласників земельної ділянки, в кому зазначено два співвласника ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з частками у праві у спільній власності 47/100 та 9/100 відповідно. В таких же пропорціях відображені частки у праві спільної часткової власності у Державному земельному кадастрі, на підтвердження чого суду був наданий Витяг.

Не існує компетентного органу, який може усунути допущені помилки, а саме: внести зміни в рішення Крюківської районної ради м. Кременчука, внести зміни до державних актів та відповідно до Державного земельного кадастру. Тому через відсутність правового механізму для позасудового поновлення прав позивача, останній звернувся до суду і прохав суд визнати його право власності на земельну ділянку площею 0,0373 га, кадастровий номер :09:004:0412, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

На даний час позивач не лише не може оформити право на спадщину, але й не може розпорядитися ані часткою земельної ділянки, ані всією земельною ділянкою. Може зробити лише заповіт, але й у його спадкоємців постане та ж проблема з частками, які в сумі не складають одиницю. Тому прохав суд визнати право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника, не заперечував щодо задоволення позову, покладаючись на всебічне, повне і об*єктивне з*ясування обставин справи та прийняття рішення відповідно до чинного законодавства.

Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належними чином. Надали суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Суд, вивчивши матеріали справи,заслухавши позивача та його представника, приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , та його дружина ОСОБА_3 , приватизували на двох, у спільну власність земельну ділянку, площею 0,0373 га, кадастровий номер :09:004:0412 по АДРЕСА_1 . 23 квітня 2010 року, ОСОБА_1 , управлінням Держкомзему у м. Кременчуці Полтавської області було видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯК № 960957, з якого вбачається, що я є власником земельної ділянки площею 0,0373 га кадастровий номер :09:004:0412 у межах згідно з планом. 23 квітня 2010 року його дружині ОСОБА_3 управлінням Держкомзему у м. Кременчуці Полтавської області було видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯК № 960958, з якого вбачається, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0373 га кадастровий номер :09:004:0412 у межах згідно з планом. Додатком до обох актів є Список співвласників земельної ділянки, згідно якого співвласниками земельної ділянки площею 0,0373 га є: ОСОБА_1 з часткою у спільній власності на земельну ділянку площею 47/100 та ОСОБА_3 з часткою 9/100 га. Зі змісту вказаних актів вбачається, що вони були видані на підставі рішення Крюківської районної ради від 04 лютого 2010 року 33 сесії 5 скликання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружина , ОСОБА_3 ,померла (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане Кременчуцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції).

16 червня 2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ципко Т.А. була зареєстрована спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Номер спадкової справи у спадковому реєстрі 65967152, номер у нотаріуса 20/2020. Наведені обставини підтверджуються Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі № 60558569 від 16.06.2020 р. Той факт, що позивач є єдиним спадкоємцем після дружини, підтверджується також довідкою, виданою 10.02.2021 р. приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ципко Т.А.

14 вересня 2020 року приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Ципко Т.А. видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1558, спадкова справа № 20/2020, з якого вбачається, що він, ОСОБА_1 , є спадкоємцем за законом щодо майна дружини, а саме: Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлій на підставі Договору про виділ частки з нерухомого майна, що є спільній частковій власності, посвідченого Ципко Т.А., приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області 03 серпня 2016 року.

Інша Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить йому на підставі вищевказаного Договору про виділ частки з нерухомого майна, що є спільній частковій власності, посвідченого Ципко Т.А., приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області 03 серпня 2016 року. Тобто, на даний час позивач є єдиним власником всього будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Але 14.09.2020 р. приватний нотаріус Ципко Тетяна Анатоліївна винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 249/02-31, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,0373 га, кадастровий номер :09:004:0412, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому нотаріус аргументувала свою постанову тим, що:

- на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії СК №960958, виданого Крюківською районною радою м. Кременчука Полтавської області 23.04.2010 р. та додатку до цього Державного акта серії АА №232487, ОСОБА_3 належить 9/100 часток земельної ділянки;

- у листі № 452/122-20 від 09.07.2020 року, відділу у м. Кременчуці Міськрайонного управління у Кременчуцькому районі та м.Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного Управління Держгеокадастру, наданого на запит нотаріуса за вих. № 151/02-14 від 18.06.2020р. зазначено, що у відповідності до Книги записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 71, 72 від 23.04.2010 зареєстровано вищевказаний державний акт на ім`я ОСОБА_3 на 9/100 часток у спільній частковій власності та на ім`я ОСОБА_1 на 47/100 часток у спільній частковій власності. При цьому зазначено, що інформація у відділі про інших співвласників вказаної земельної ділянки відсутня.

- за даними Державного земельного кадастру містяться відомості про двох власників, де ОСОБА_3 належить 9/100 часток у спільній частковій власності, ОСОБА_1 належить 47/100 часток у спільній частковій власності від цілого. Тобто, на інші 11/25 часток, відсутня інформація в реєстрах та відсутні документи на підтвердження права власності на цю частку. Таким чином, після смерті дружини позивачем виявлено, що при здійсненні безоплатної приватизації земельної ділянки ,площею 0,0373 га в документах була допущена помилка щодо зазначення часток у спільній частковій власності на земельну ділянку 47/100 та 9/100, що в цілому складає не одну цілу, а 56/100.

Відповідно до положень ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України право на звернення до суду має особа, права, свободи чи інтереси якої порушується, не визнаються або оспорюються, захист яких здійснюється судом у спосіб, визначений законом України.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 Цивільного кодексу України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 14 Конституції України встановлює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Стаття 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлює, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55,124 Конституції Українита статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно зі статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Протокол ратифіковано Законом N 475/97-ВР від 17.07.97 ), Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено Європейським судом з прав людини у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява N 6833/74 від 13 липня 1979 року, в якому суд зазначив: "Визнаючи, що кожен має має право вільно володіти своїм майном, стаття 1 у своїй суті забезпечує право власності".

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9). Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до ст. 373 Цивільного кодексу України, 1. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. 2. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. 3. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. 4. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України, 1. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 2. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. 3. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно вимог ст. 317 Цивільного кодексу України, 1. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до 391 Цивільного кодексу України , власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи зібрані по справі докази, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

Керуючись ст.ст.4,12, 13, 81, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України,317,328,373,377,392,1296 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області,третьої особи Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Ципко Тетяни Анатоліївни про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), право власності на земельну ділянку площею 0,0373 га, кадастровий номер :09:004:0412, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 01 квітня 2021 року.

Головуючий суддя: Маханьков О.В.