Справа № 138/1725/20
Провадження № 22-ц/801/516/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Холодова Т. Ю.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 рокуСправа № 138/1725/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Рибчинського В.П., Голоти Л.О.,

за участі секретаря судового засідання Лучицького А. О., особи, яка подала апе-ляційну скаргу, відповідачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Власюка І.Т., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Він-ниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та інтересах непов-

нолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 -

ча до ОСОБА_1 про визначення частки у спільному

майні подружжя, визнання права власності, визнання права власності в

порядку спадкування,

за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_1 на рішен-ня Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07 гру-дня 2020 року, ухвалене в приміщенні суду в місті Могилів-Подільський Він-ницької області за головування судді Холодової Т. Ю., повний текст якого скла-дений 14 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_2 у власних інтересах та в ін-тересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернулися у Могилів-Подільський міськ-районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про визначення частки у спільному майні подружжя, визнання права власності, визнання права власності в порядку спадкування. З урахуванням виправленої позовної заяви вимоги умотивовувалися наступними обставинами. ОСОБА_2 з 29 грудня 1999 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 . У цьому шлюбі народилося двоє дітей: позивач ОСОБА_4 1999 року народження та ОСОБА_3 2005 року народження. У період подружнього життя у спільну сумісну власність був придбаний будинок АДРЕСА_1 та зе-мельна ділянка, на якій будинок розташований, з кадастровим номером :00:010:0087, площею 0,0547 га, що підтверджується нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу від 22 липня 2005 року. 07 травня 2007 року Могилів-Подільською міською радою на ім`я ОСОБА_5 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 372733. Крім цього у період перебування в шлюбі подружжям придбане нежитлове примі-щення по АДРЕСА_2 загальною пло-щею 248,69 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на не-житловий об`єкт нерухомого майна від 08 квітня 2008 року № 530, витягом, ви-даним Комунальним підприємством Могилів-Подільського МБТІ про реєстра-цію права власності на це нерухоме майно від 04 вересня 2008 року.

У подальшому придбаний будинок АДРЕСА_1 загальною площею 46,2 кв.м. був знесений, на його місці побудований новий будинок площею 150,4 кв.м. 01 грудня 2008 року оформлений акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом цього житлового бу-динку, акт затверджений рішенням виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради від 18 грудня 2008 року № 595. Проте право власності на ново-створений будинок ОСОБА_5 за життя зареєструвати на своє ім`я не встиг, ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер.

На вказане нерухоме майно: житловий будинок із земельною ділянкою, не-житлове приміщення відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги за за-коном, які прийняли спадщину, є дружина - позивачка ОСОБА_2 , яка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, та двоє неповнолітніх на той час ді-тей, які вважаються такими, що прийняли спадщину. Також спадкоємицею є донька ОСОБА_5 від першого шлюбу відповідачка ОСОБА_1 , яка також подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 .

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_1 нотаріус постановою від 23 липня 2019 року № 02-31 позивачам відмовила, оскільки на цю нерухомість відсутні правовстановлюючі документи та не визначені частки її співвласників. Оригі-нал правовстановлюючого документа на нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 а втрачений, через що у видачі свідоцтва про право на спад-щину на цю нерухомість також відмовлено.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загаль-них підставах із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житло-вого будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або корис-тування земельною ділянкою, на якій вони розташовані.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа про його право власності.

Частки подружжя у майні спільної сумісної власності є рівними. За фактич-них обставин, що мають місце, ОСОБА_2 просила суд визнати, що розмір частки ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на будинок, земельну ділянку, розташовані по АДРЕСА_1 та на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 становить 1/2 частку, яка належить його спадкоємцям. Тому є підстави для визнання в порядку спад-кування за законом після смерті ОСОБА_5 права власності за позивачами по 1/8 частині вказаного нерухомого майна, а також на визнання права влас-ності за ОСОБА_2 на 1/2 частину цього нерухомого майна як на частку у спільному сумісному майні подружжя.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року позов задоволений повністю. Визначено, що розмір часток померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 загальною площею 150,4 кв.м., земельну ділянку з кадастровим номером :00:010:0087, площею 0,0547 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, госпо-дарських будівель і споруд, на якій указаний житловий будинок розташований, та на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , що складається з приміщень у будівлі літ. «А», загальною площею 248,69 кв.м., ганків літ. «а1», літ. «а2», 1/2 сараю з при-будовою літ. «Б» становить по 1/2 частці кожного; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину зазначеного спірного нерухомого майна. Ви-знано за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 право власності кожного на 1/8 частину будинку АДРЕСА_1 -кому, земельну ділянку, на якій цей житловий будинок розташований, та на не-житлове приміщення АДРЕСА_2 -кому. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по спла-ті судового збору у сумі 2522,40 гривень, на користь ОСОБА_4 - судові вит-рати по сплаті судового збору в сумі 840,80 гривень.

Не погоджуючись з ухваленим 07 грудня 2020 року рішенням суду першої інстанції, відповідачка ОСОБА_1 оскаржує його в апеляційному порядку ли-ше в частині щодо визначення розміру в 1/2 частку померлого ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності подружжя на нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 загаль-ною площею 248,69 кв.м., що складається з примiщень у будiвлi лiт. «А», ганкiв лiт. «а1», лiт. «а2», 1/2 частини сараю з прибудовою лiт. «Б»; визнання за ОСОБА_6 права власності на іншу 1/2 частину даного приміщення; визнання за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка та батька ОСОБА_5 права власності на 1/8 час-тину кожного цього приміщення. Скаржниця просила у цій частині рішення су-ду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові про визнання за позивачами права власності на спірне нежитлове приміщення у частках, про які вони просили, та визнати за кожним із позивачів у порядку спадкування за законом після померло-го ОСОБА_5 права власності на 1/4 частину цього приміщення. В іншій частині ОСОБА_1 просила судове рі-шення залишити без змін. Скаржниця вважає рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині незаконним, ухваленим за невідповідності викладених у ньому висновків дійсним обставинам справи, за недоведеності обставин, що ма-ють значення для справи, встановленим, за неправильного застосування норм матеріального права ( пункт перший частини першої статті 57 СК України ). Мотиви скарги зводяться до наступного. Свідоцтво про право власності на не-житловий об`єкт нерухомого майна від 08 квітня 2008 року № 530 було видане ОСОБА_5 на підставі рішення виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради від 31 березня 2008 року № 115 «Про оформлення права приватної власності на нежитлові об`єкти нерухомого майна» взамін договору купівлі-продажу, зареєстрованого у реєстрі за № 2-584 від 30 травня 1996 року та сві-доцтва про право на власність, зареєстрованого у реєстрі 04 липня 1996 року за № 47. Тобто право власності на спірну нерухомість ОСОБА_5 набув ще до укладення шлюбу з позивачкою ОСОБА_2 , який був зареєстрований у 1999 році. ОСОБА_1 посилається на недоведення позивачкою придбання нежит-лового приміщення по АДРЕСА_2 подружжям за спільні кошти, що на придбання узагалі витрачалися будь-які кошти. За позицією скаржниці спірне нежитлове приміщення не може бути спільною сумісною власністю її померлого батька та позивачки ОСОБА_2 , це приміщення має спадкуватися усіма чотирма спадкоємцями першої черги по 1/4 частині кожним.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 скористалися визначеним законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду правом подання відзиву на апеляцій-ну скаргу. 12 лютого 2021 року такий їхній відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 надійшов до суду апеляційної інстанції. У відзиві заперечуються доводи апеляційної скарги та зазначається, зокрема, що договір купівлі - продажу від 30 травня 1996 року про придбання спірного нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 був укладений між пред-ставництвом Фонду державного майна України в м. Могилеві-Подільському в особі начальника Мазур Н.А. та приватним малим підприємством «Картас» в особі директора ОСОБА_5 . Предметом того договору було нежитлове при-міщення загальною площею 160, 59 кв.м., про що свідчать матеріали витребу-ваної та дослідженої судом інвентарної справи на це приміщення за інвентар-ним № 3118. На підставі укладеного договору купівлі - продажу ПМП «Картас» 04 липня 1996 року було видане свідоцтво про власність № НОМЕР_1 , що зберігається в матеріалах зазначеної інвентарної справи. Як наслідок власником нежитло-вого об`єкта нерухомого майна площею 160,59 кв.м. на підставі вказаних доку-ментів була саме юридична особа ПМП «Картас», а не ОСОБА_5 як фізична особа. Свідоцтво про право власності на нежитловий об`єкт нерухомого майна від 08 квітня 2008 року № 530, що також міститься в матеріалах інвентарної справи, видане ОСОБА_5 на підставі рішення виконавчого комітету Мо-гилів-Подільської міської ради від 31 березня 2008 № 115 «Про оформлення права приватної власності на нежитлові об`єкти нерухомого майна». Це свідоц-тво видане на об`єкт нерухомого майна загальною площею 248.69 кв.м. взамін вказаних вище договору та свідоцтва про власність, а не на їх підставі. Скар-жниця помилково вважає придбаний ПМП «Картас» об`єкт площею 160,59 кв.м. та набутий у власність ОСОБА_5 об`єкт площею 248,69 кв.м. одним й тим же об`єктом нерухомого майна. Також вона помилково вважає, що вида-не на ім`я ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на нежитловий об`єкт нерухомого майна від 08 квітня 2008 року № 530 замість свідоцтва про влас-ність від 04 липня 1996 року № 47 є ознакою того, що вони видані на один і той самий об`єкт нерухомого майна одному й тому самому власнику цього майна. Позивачі стверджують про правильність висновків суду першої інстанції, що йдеться про різних власників спірного нерухомого майна, про різні об`єкти не-рухомого майна, про різні підстави та час набуття права власності на вказані об`єкти нерухомості. ОСОБА_2 , ОСОБА_4 просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивачі, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на їхній стороні органу опіки та піклування Могилів-По-дільської міської ради Вінницької області в судове засідання повторно не з`я-вилися, хоча завчасно, в установленому порядку повідомлені про місце, день та час розгляду справи, про що свідчать додані до матеріалів справи відповідні до-кази. 22 березня 2021 року до апеляційного суду надійшло письмово викладене клопотання Могилів-Подільського міського голови Глухманюка Г. Г. про роз-гляд цієї справи у відсутності представника третьої особи. При вирішенні спору орган опіки та піклування Могилів-Подільської міської ради покладається на розсуд суду. Відповідно до норм статті 372 ЦПК України колегія суддів апеля-ційного суду, ураховуючи не заперечення скаржниці та її адвоката, ухвалила розглянути дану справу в порядку апеляційного провадження у відсутності її учасників, котрі не з`явилися в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі ОСОБА_1 , її представника адвоката Власюка І. Т., дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши за-конність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, воно є законним, обґрунтованим та справедливим.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інс-танції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Ураховуючи, що рішення Могилів-По-дільського міськрайонного суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року оскаржується ОСОБА_1 лише в частині щодо спадкування за законом не-житлового приміщення по АДРЕСА_2 -кому, у решті судове рішення на предмет законності й обґрунтованості апеля-ційним судом не переглядається.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з 29 грудня 1999 року перебували у шлюбі, народили та виховували двох дітей: сина ОСОБА_4 1999 року народження та доньку ОСОБА_3 2005 року народження. У період спільного шлюбного проживання подружжям були придбані будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, на якій він розта-шований, кадастровий номер :00:010:0087, площею 0,0547 га, що підтверджується нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу від 22 липня 2005 року. Згідно свідоцтва про право власності на нежитловий об`єкт нерухомого майна від 08 квітня 2008 року № 530, витягу, виданого Комуналь-ним підприємством Могилів-Подільського МБТІ про реєстрацію права власнос-ті на нерухоме майно від 04 вересня 2008 року, на ім`я ОСОБА_5 зареєстро-ване нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 загальною площею 248,69 кв.м., що складається з приміщень у бу-дівлі літ. «А», ганків літ. «а1», літ. «а2», 1/2 частини сараю з прибудовою літ. «Б».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Спадкоємця-ми першої черги за законом померлого ОСОБА_5 , які прийняли спадщину, є його дружина, позивачка ОСОБА_2 , позивач син ОСОБА_4 , донька ОСОБА_3 , які на момент смерті батька обоє були неповнолітніми, та донька від його першого шлюбу ОСОБА_1 .

Задовольняючи у повному обсязі позов ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , суд першої інстанції, керуючись нормами статей 57, 60, 70 СК України, статей 355, 370, 1216, 1218, 1220, 1225, 1268 ЦК України, правовими висновками: Верхов-ного Суду України, викладеними у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17; Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17; Верховного Суду, викладеними у постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 523/3522/16-ц, від 20 травня 2020 року у справі № 303/6974/16-ц, беручи до уваги роз`яснення пункту п`я-того постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», пункту сімнадцятого постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», урахував презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте ним у період шлюбу. Зазначена презумпція, наголосив суд, може бути спростована; один з подружжя може оспорювати поширення правового ре-жиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому по-рядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У справі встановлено, що постановами від 23 липня 2019 року приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Павлюк Л.М., листом від 13 червня 2016 року за вих. № 169/01-16 позивачам, зокрема, ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом че-рез відсутність правовстановлюючих документів на нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 .

Крім цього на задоволення клопотання відповідачки ОСОБА_1 суд пер-шої інстанції витребував інформацію з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків у пері-од з четвертого кварталу 1999 року по четвертий квартал 2009 року про доходи ОСОБА_5 і позивачки ОСОБА_2 та пересвідчився, зокрема, у тому, що протягом 2008 року ( період набуття права власності на спірне нежитлове приміщення ) вона отримува-ла доходи.

Суд першої інстанції проаналізував порядок та підстави набуття права влас-ності спадкодавцем ОСОБА_5 на спірну нерухомість, для чого дослідив матеріали витребуваної інвентарної справи на це майно та переконався в об-ґрунтованості, правдивості доводів позивачів стосовно отримання ним у влас-ність об`єкта нерухомого майна загальною площею 248,69 кв.м. на підставі рі-шення виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради Вінницької об-ласті від 31 березня 2008 року № 115 «Про оформлення права приватної влас-ності на нежитлові об`єкти нерухомого майна», який відмінний від нежитло-вого приміщення загальною площею 160, 59 кв.м., отриманого у власність ПМП «Картас» на підставі укладеного договору купівлі-продажу з представ-ництвом Фонду державного майна України в м. Могилеві-Подільському.

Суд підкреслив, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це пра-во оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним до-кумента, який засвідчує його право власності. Прийнявши до уваги, що спірне нерухоме майно придбане спадкодавцем під час шлюбу, обставин чи доказів, які б свідчили про нерівність часток чоловіка та дружини у праві спільної су-місної власності на це майно не встановлено, оригінал свідоцтва про право власності на нежитловий об`єкт нерухомого майна від 08 квітня 2008 року № 530 втрачений, суд дійшов висновку, що частки позивачки ОСОБА_2 та її померлого подружжя ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності є рів-ними, у зв`язку з чим визначив за кожним з подружжя ці частки по 1/2 та ви-знав за позивачкою ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку вказаного не-рухомого майна у вигляді нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 . Маючи на увазі прийняття в установленому законом порядку усіма чотирма спадкоємцями ( сторонами у справі ) спадщини після смерті у 2009 році ОСОБА_5 , суд ви-знав за кожним із позивачів право власності на 1/8 частку цього нежитлового приміщення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у рішенні від 07 грудня 2020 року, як правильними, справедливими, такими, що ґрунтуються на доказах, представлених позивачами на доведення заявленого в суд позову. Позов ОСОБА_4 ОСОБА_2 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , слід визнати доведеним, обґрунтованим та справедливим.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основополож-них свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних сво-бод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або від-сутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків ( стаття 76 ЦПК України ).

Зважаючи на значення наявних у матеріалах справи доказів, необхідно зробити висновок про недоведеність та безпідставність заперечень відповідачки на висновки суду, викладені в оскаржуваному нею рішенні суду. Ствердження ОСОБА_1 про набуття спадкодавцем права власності на спірне нежитлове приміщення до укладення шлюбу з позивачкою не відповідає дійсності, оскіль-ки на той час право власності на це майно значилося за ПМП «Картас», де ОСОБА_5 був директором.

За викладених підстав суд першої інстанції переконано дійшов висновку, що спадкові майнові права позивачів підлягають судовому захисту шляхом ви-значення їхніх часток у спірному спадковому майні та визнання за ними права власності на це майно у порядку спадкування за законом.

Доводи апеляційної скарги не можна визнати такими, що заслуговують на увагу, вони не є достатніми для задоволення її вимог і скасування законного та справедливого рішення суду першої інстанції, ухваленого на підставі доказів, наданих суду сторонами у справі та здобутими судом під час провадження у справі, судового її розгляду справи шляхом, зокрема, витребування інвентарної справи на спірну нежитлову будівлю.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті об-ставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та ін-шими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частини першої статті 77, частини другої статті 78, статті 79, частини першої статті 80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути під-тверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встано-вити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності да-ють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 березня 2021 року

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. П. Рибчинський

Л. О. Голота