Справа № 188/1705/20
Провадження № 4-с/188/6/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Хандрига Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Петропавлівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , на бездіяльність (рішення, дії) державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі заявник, стягувач) звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - Петропавлівський РВ ДВС). В обґрунтування скарги зазначає, що з березня 2015 раку в Петропавлівському РВ ДВС на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження (далі ВП) за номером ЄДРВП № 46741707 за виконавчим листом № 188/1122/14-ц від 03.02.2015, виданим Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області, згідно з яким з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США та 243,60 грн.

Це виконавче провадженя № 46741707 входить до складу зведеного виконавчого провадження (далі ЗВП) № 60053851, де боржником є ОСОБА_2 .

02.12.2020 державний виконавець Петропавлівського РВ ДВС Ольшанська С.О. разом зі стягувачем ОСОБА_1 по ЗВП № 60053851 про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , здійснили виїзд за адресою прживання боржника: АДРЕСА_1 з метою вилучення та передачі стягувачу раніше описаного, арештованого та оціненого майна боржника в кількості 16 позицій.

Заявник вказує, що у зв`язку з технічними обставинами вилучення майна у боржника та передача його стягувану не відбулися, про що державним виконавцем Ольшанською С.О. було складено відповідний акт.

Враховуючи перебування державного виконавця, стягувача та боржника за адресою проживання боржника, стягувач запропонував провести перевірку майнового стану боржника.

Перевірка майнового стану боржника була запропонована стягувачем з посиланням на відсутність стягувача при первинній перевірки майнового стану боржника, опису та арешті його майна.

Стягувач стверджує, що боржником був висловлений протест проти перевірки його майнового стану за місцем проживання з огляду на його не готовність до перевірки, а коли йому пояснили, що це не є перешкодою для перевірки, боржник ОСОБА_2 послався на онлайн-навчання дітей в будинку і не допустив державного виконавця та стягувача до житла для перевірки його майнового стану.

Після чого, як зазначає заявник, державний виконавець Ольшанська С.О. склала акт від 02.12.2020 в якому зазначила, що 02.12.2020 державним виконавцем здійснено виїзд за адресою; АДРЕСА_1 метою передачі майна у рахунок часткового погашення боргу та повторної перевірки майнового стану боржника. Державного виконавця до будинку не впустили, оскільки боржник повідомив, що проходить дистанційне навчання двох дітей (5 і 7 клас),у подальшому від перевірки майнового стану боржник не відмовляється.

Стягувач у цьому акті державного виконавця вказав свої заперечення, а саме: навчання не є перешкодою для перевірки майнового стану боржника, тим паче, зі слів боржника, іншого майна, окрім описаного та арештованого він не має.

Заявник вважає, що при перевірці майнового стану боржника за місцем його проживання державним виконавцем Петропавлівського державним виконавцем Петропавлівського РВ ДВС допущено бездіяльність, невиконання своїх службових обов`язків, передбачених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на норми ст.ст. 262, 447-453 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, заявник просить:

зобов`язати Петропавлівський РВ ДВС надати до суду копію зведеного виконавчого провадження ЗВП № 60053851, завірену належним чином разом з оригіналом;

визнати дії державного виконавця Петропавлівського РВ ДВС Ольшанської Світлани Олександрівни неправомірними в частині перевірки майнового стану боржника ОСОБА_2 у ЗВП №60053851.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ст.450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

В судове засідання заявник не з`явився, про дату, час і місце розгляду його скарги повідомлений належним чином.

Заінтересованої особа Петропавлівський РВДВС письмовий відзив на скаргу не надав, представника в судове засідання не направив, подав до суду заяву про відкладення судового розгляду, посилаючись на зайнятість працівників підготовкою квартальних звітів.

Заінтересованої особа боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги стягувача повідомлений належним чином.

Відповідно до ст.450 ЦПК України скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся (ч.1).

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч.2).

Суд не вбачає підстав для відкладення судового розгляду з огляду на встановлений ч.1 ст.450 ЦПК України строк розгляду скарги, відсутність поважних причин неявки учасників судового розгляду та принцип змагальності сторін.

Статтею 12 ЦПК України передбачено:

1. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1).

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.4).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6).

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд не вбачає доказів обґрунтованості скарги, яка є неконкретною, не містить обґрунтування, в чому полягає бездіяльність державного виконавця, яка, на думку заявника, є протиправною, яким нормам права вона не відповідає і яким чином мав вчинити державний виконавець в обставинах, зазначених у скарзі, що фактично склалися 02.12.2020.

Відповідно до ст.19 Конституції правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Виходячи із викладеного, доводи заявника є необґрунтованими, а саме: для задоволення його клопотання про перевірку майнового стану боржника, враховуючи відмову останнього надати доступ до його житла, державний виконавець мав здійснити примусове входження до житла, однак для цього йому потрібно було би мати рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника. Державний виконавець такого рішення не мав, оскільки клопотання стягувача про перевірку майнового стану боржника було заявлене під час вчинення іншої виконавчої дії. Отже, бездіяльність державного виконавця не була протиправною, а навпаки була зумовлена необхідністю дотримання вимог законодавства щодо недоторканності житла.

Враховуючи встановлені судом обставини та вимоги закону, суд вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 81, 447-452, 353, п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи Петропавлівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , на бездіяльність (рішення, дії) державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя П. О. Бурда