РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю: представника відповідача - адвоката Кожемякіної В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и в:

В провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обгрунтовують тим, що 06.09.2007 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк ( закрите акціонерне товариство) - первинний кредитор) та фізична особа громадянин України ОСОБА_1 ( позичальник) уклали Кредитний договір № 1300/07. 17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (виступає правонаступником Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги , відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення. Таким чином, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним Договором № 1300/07 від 06.09.2007 року Товариству з Обмеженою Відповідальністю «Кредитні Ініціативи». Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобов`язання повністю виконали - ТОВ «Кредитні Ініціативи» передало грошові кошти, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» (первинний кредитор) відступило свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши Відповідачеві, кредит у сумі 28 000,00 євро. Відповідно до умов Кредитного договору, Відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком платежів. Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01.06.2011 року було стягнуто заборгованість в розмірі - 353 553,00 грн.

Проте, оскільки заборгованість за Кредитним договором № 1300/07 від 06.09.2007 року була стягнута судом станом на 01.06.2011 року і виконано в повному обсязі, ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі ст. 625 ЦК України та за умовами кредитного договору має право стягнути з боржника 3% річних та інфляційні витрати в період з 02.02.2011 (дата розрахунку по первинному позову про стягнення заборгованості) по 29.05.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості , а саме: сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість - 98 876,49 грн.; сума заборгованості за ставкою 3 % на відсотки за користуванням кредитом - 404 818,62 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Кредитні ініціативи», заборгованість - 503 695,11 грн., за період з 02.02.2011 по 29.05.2020 року, а саме: сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість - 98876,49грн. ; сума заборгованості за ставкою 3 % на відсотки за користуванням кредитом - 404 818,62 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Згідно поданого клопотання, просили розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача адвокат Кожемякіна В.І. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових поясненнях. Свою правову позицію обґрунтувала наступними доводами.

Так, в позовній заяві зазначається, що між Позивачем та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» був укладений договір відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, та зазначається, що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення. Позивачем не надано ні Додатку №1 до Договору відступлення, ні підписаних актів приймання- передачі документації. Відтак, з наданих Позивачем письмових доказів неможливо встановити чи було передано право вимоги саме за договором про іпотечний кредит №1300/07 від 06 вересня 2007 року та чи виникає у Позивача право на звернення до суду з відповідним позовом. Крім того, в позовній заяві в розрахунку заборгованості Позивач зазначає дату виконання зобов`язань за рішенням Рівненського міського суду від 01.06.2011 року - 29 травня 2020 року, однак не надає жодних підтверджуючих документів, що свідчили б про те, що Позивачем було сплачено 353553,00 грн. саме 29.05.2020 року. З приводу розрахунку заборгованості 3% річних та індексу інфляції згідно ст. 625 ЦК України зазначила, що позивачем було не враховано, що позика надавалась в іноземній валюті і відповідно така обставина унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов`язаних із знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення ВСУ від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736 вов 10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, яке визначене у гривні.

Аналіз наданого розрахунку заборгованості інфляційних витрат дає підстави зробити висновок, що Позивачем також не дотримано методики нарахування інфляційних втрат, оскільки при розрахунку допущено переривання послідовності множення індексів інфляції відносно несплаченого залишку.

Крім того, позивач стверджує, що Відповідачем заборгованість була нібито погашена 29.05.2020 року, при цьому Позивач здійснює нарахування індексу інфляції за весь травень 2020 року, що не відповідає методиці розрахунку інфляційних витрат. З аналізу розрахунку 3% річних та індексу інфляції вбачається, що такий розрахунок проведений у період з лютого 2011 року по травень 2020 року. Перш за все необхідно відмітити, що Позивачем не було обґрунтовано, чому саме нарахування 3% річних та індексу інфляції здійснюється з лютого 2011 року, зважаючи на те, що рішення, яким було зафіксовано розмір заборгованості було прийнято 01 червня 2011 року. Крім того, як вбачається з розрахунку 3% річних та індексу інфляції, такий розрахунок здійснений за 9 років. До позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю-у три роки (ст. 257 ЦК України).

Просили відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» в повному обсязі. Судові витрати покласти на Позивача.

Крім того, підтримала подану відповідачем заяву про застосування строків позовної давності. Пояснила, що позивачу достеменно було відомо про існування заочного рішення про стягнення заборгованості з моменту укладання договору. Отже, з 7 грудня 2012 року позивач знав про порушення свого права, отже, з цього дня почався перебіг позовної давності. Тобто, звернувшись в липні 2020 року до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат за 9 років, позивачем порушено строки позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 29.09.2020 р. у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача, відповідача за участю представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослiдивши письмовi матеріали по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що 06.09.2007 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк ( закрите акціонерне товариство) - первинний кредитор) та фізична особа громадянин України ОСОБА_1 ( позичальник) уклали Кредитний договір № 1300/07. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши Відповідачеві, кредит у сумі 28 000,00 євро. Тобто, кредит був виданий у іноземній валюті. Відповідно до умов Кредитного договору, Відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком платежів.

Відповідно до ч. 1 ст.1077 Цивільного Кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст.1078 Цивільного Кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.1080 Цивільного Кодексу України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Встановлено, що 17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (виступає правонаступником Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги , відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення. Таким чином, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним Договором № 1300/07 від 06.09.2007 року Товариству з Обмеженою Відповідальністю «Кредитні Ініціативи». Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобов`язання повністю виконали - ТОВ «Кредитні Ініціативи» передало грошові кошти, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» (первинний кредитор) відступило свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №2-2664/11 від 01.06.2011 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» було стягнуто заборгованість в розмірі 353553,38 грн. та видано виконавчий лист 16.09.2011 р. у зв`язку з невиконанням позивальниками умов кредитного договору.

Судом не встановлено належних та допустимих доказів виконання зазначеного рішення суду . З оглянутого судом наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом за ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат в період з 02.02.2011 по 29.05.2020 р. вбачається, що заборгованість становить 503 695,11 грн., та складається з: суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість - 98876,49 грн.; інфляційні витрати - 404 818,62 грн. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії ) договору, як з певними моментам ( фактами ), які свідчать про порушення прав особи. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Загальний строк позовної давності для даних правовідносин становить три роки. Так, позивач звернувся до суду 29.07.2020 р., відповідно заборгованість згідно вимог закону має бути нарахована за період з 29.07.2017 р. по 29.07.2020 р. включно. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, як передбачено нормами Закону від 3липня1991р. №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, тому вказана норма ЦК може бути застосована лише до порушення грошового зобов`язання у національній валюті гривні.

Отже, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця гривня, а не іноземна валюта, яка була предметом позики, яка індексації не підлягає.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012р. у справі 6-36736 вов10). Тому норми ч.2 ст.625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, яке визначене у гривні. З матеріалів справи вбачається, що кредит видавався у Євро. Відтак, суд вважає, що вимога в частині стягнення інфляційних витрат до задоволення не підлягає. Прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобов`язання як такого, що визначене в іноземній валюті, і не є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а відтак, суд відмовляє у стягненні з відповідача інфляційних нарахувань на суму боргу. Суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідно до ст. 625 ЦК України позивач має право на стягнення з відповідачів трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором. Право нарахування 3% річних у позивача виникло 29.07.2011 року ( день набуття рішення суду законної сили), а до суду позивач звернувся лише 29.07.2020 року. Разом з тим, з оглянутого розрахунку 3 % річних за простроченою заборгованістю по кредитному договору № 1300/07 наданого позивачем, вбачається, що розрахунок 3 % річних проведено позивачем за період з 02.02.2011 р. по 29.05.2020 р. на загальну суму 98876,49 грн., виходячи з визначеного за рішенням Рівненського міського суду від 01.06.2011р. боргу в розмірі 353553,38 грн. Отже, враховуючи вищезазначене, у даному випадку, слід стягнути з відповідача 3 % річних від суми заборгованості 353553,38 грн. за 3 роки, що передували пред`явленню позову до суду, за період з 29.07.2017 р. по 29.07.2020 р. в сумі 31877,92 грн. згідно розрахунку: 3% х 1097/365 х 353 553, 38 грн. + 31887,92 грн. Відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 478 грн. 17 коп. (7555,43 грн. х 31877,92 грн. /503695,11 грн.). На підставі вищевикладеного, Постанови Великої Палати ВС у справі № 127/15672/16-ц від 08.11.2019р., керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" заборгованість в сумі 31 877 (тридцять одна тисяча вісімсот сімдесят сім) грн. 92 коп. та судові витрати в сумі 478 (чотириста сімдесят вісім) грн. 17 коп. У задоволенні решти вимог відмовити. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач: ТзОВ "Кредитні ініціативи", місцезнаходження: 04080 м.Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21, КОД . Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Повний текст рішення виготовлено 30.03.2021 р. Суддя: О.В.Панас