Справа № 951/178/21
Справа № 4-с/951/1/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання Скавінської Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова скаргу адвоката ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії та рішення старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Савчук А.О. у цивільній справі №2-110/2008, -

в с т а н о в и в:

11.02.2021 року адвокат Рукавець О.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просить: «поновити термін звернення до суду; визнати неправомірні дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Савчук Анастасії Олександрівни відносно виконання виконавчого листа №2-110-2008 виданий 05.05.2010 р. Козівським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 , 1986 року народження мешканця АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 с.Ішків, Козівського району Тернопільської області аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно починаючи із 05.03.2008 року до досягнення повноліття дитини; визнати неправомірними та скасувати постанови винесені старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Савчук Анастасією Олександрівною у ВП №62457612: постанову про відкриття виконавчого провадження №62457612 про примусове виконання виконавчого листа №2-110-2008 від 05.05.2010р. виданого Козівським районним судом Тернопільської області; про арешт майна боржника від 21.07.2020р.; про арешт коштів боржника від 21.07.2020 р.; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.01.2021р.; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 14.01.2021р.; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 14.01.2021р.; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 14.01.2021р.; зобов`язати відшкодувати понесенні судові витрати.».

Подану скаргу мотивує тим, що він регулярно платить аліменти і жодного місяця не було протермінування щодо сплати таких. На неодноразові його особисті звернення до державного виконавця щодо надання перерахунку, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №62457612, остання повністю проігнорувала та при цьому, не надала жодних документів чи відомостей. Вважає, дії державного виконавця неправомірними, а винесенні останньою вищевказані постанови незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Постанови про арешт майна боржника від 21.07.2020р. та постанова про арешт коштів боржника від 21.07.2020р. у ВП №62457612 в порушення ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» взагалі не направлялась ОСОБА_1 , не вручалась та ніхто його не ставив до відома про існування таких (про такі постанови дізнались лише 05.02.2021р. коли змогли зайти на сайт). 25.01.2021р. ОСОБА_1 отримав лист з відділу ДВС про винесення щодо нього 4-х згаданих вище постанов. Наголошує, що рішення суду по сплаті аліментів виконуються ним своєчасно і в повному обсязі, а старший державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південнол-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Савчук А.О. в порушення норм законодавства винесла постанови ВП №62457612 від 14.01.2021р. про накладення додаткових обмежень, які були ним одержані 25.01.2021р.. Просить причини пропуску строку, наведені у скарзі, вважати поважними та поновити такий.

11.03.2021 року від представника заявника (стягувача) ОСОБА_5 ОСОБА_6 на адресу суду надійшли заперечення проти скарги на дії та рішення державного виконавця, згідно з якого просить справу №951/178/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південнол-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), заінтересована особа ОСОБА_7 , відповідно до яких просить розглядати таку за її відсутності, а дану скаргу не визнає та просить залишити її без розгляду або ж відмовити у задоволенні такої.

Свої заперечення, серед іншого, мотивують наступним.

Оскаржувані рішення та дії державного виконавця були прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень такого виконавця і право заявника не було порушено, а тому просить суд постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги, покликаючись на наступні обставини:

Щодо строків подання скарги, вважає, що скаржник дізнався про прийняту державним виконавцем постанову про відкриття провадження від 06.07.2020 року ще в серпні 2020 року, що особисто підтвердив, звертаючись із заявою від 18.08.2020р. про проведення перерахунку сплати аліментів, що і було зроблено. Така постанова містить ідентифікатор для доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, що надавало можливість боржнику перевірити наявність оскаржуваних постанов і таку можливість він використав 05.02.2021р., або ж ознайомитись з матеріалами провадження, як передбачено ст.19 Закону України «Про виконавче провадження». Скаржник помилково вважає подану ним заяву від 18.08.2020 року про проведення перерахунку сплати аліментів скаргою в порядку ст.74 згаданого закону. На подану заяву боржника від 18.08.2020р., державним виконавцем в серпні 2020 року було проведено перерахунок сплати аліментів як це передбачено ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», однак борг сплачений не був. Вказує, що ОСОБА_1 25.01.2021р. отримав оскаржувані постанови від 14.01.2021р., однак скарга ним підписана 08.02.2021 року, а отримана судом 11.02.2021 року, не зважаючи на те останнім днем подання скарги було 04.02.2021р. Відтак, вважає, що скарга подана з порушенням строку, що передбачений п.а) ч.1 ст.449 ЦПК України, поважні причини якого відсутні, а тому вважає, що скарга підлягає залишенню без розгляду на підставі ст.126 ч.2 ЦПК України.

Щодо суті справи вказує на те, що на виконанні держаного виконавця перебуває виконавче провадження №62457612 з виконання виконавчого листа №2-110-2008 від 05.05.2010 року виданого Козівським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_8 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно починаючи з 05.03.2008 року до досягнення повноліття дитини. 06.07.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку боржник отримав 14.04.2020 року та здійснив розрахунок заборгованості, однак борг сплачений не був. Таким чином, під час обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів, державний виконавець діяв згідно з вимог чинного законодавства, у яке 03.07.2018 року були внесені зміни та відповідно встановленого гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В подальшому, оскільки сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів перевищував суму платежів за три місяці, державним виконавцем правомірно були винесені постанова про арешт майна боржника від 21.07.2020р. та постанова про арешт коштів боржника 21.07.2020р.. 21.08.2020р. державним виконавцем надано відповідь на заяву боржника про здійснення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів з врахуванням копій квитанції наданих боржником, однак борг сплачений не був. Згідно з аналізом ст.11 та ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», для винесення вищевказаних постанов державний виконавець не повинен встановлювати факт ухилення боржника від сплати аліментів, проте повинен лише встановити факт наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. У зв`язку із цим, аргументи боржника про те, що виконавець не послався на докази ухвалення його від сплати аліментів, вважає необґрунтованими. Як наслідок, 14.01.2021 року державним виконавцем винесено вище зазначені постанови, оскільки заборгованість по аліментах становила 20920 грн., а саме перевищувала понад чотири місяці. Разом з цим, такі дії державного виконавця є дієвим стимулом належного виконання обов`язку боржника, а подана ним скарга нівелює посилення захисту прав дитини. Крім цього, звертає увагу і на те, що скаржником не додано жодного доказу щодо звернення із скаргою до начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південнол-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на бездіяльність державного виконавця чи доказів особистих звернень до такого; станом на час розгляду справи не було подано і доказів того, що боржник повністю погасив заборгованість зі сплати аліментів. Враховуючи вище наведене, стверджує у своїх запереченнях, що оскаржуючи дії державного виконавця та винесені ним постанови в процесі виконання рішення суду, боржник не довів той факт, що станом на день винесення оскаржуваних постанов заборгованість була відсутня чи її сукупний розмір не перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці.

12.03.2021 року Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південнол-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) подано «відзив на скаргу на дії державного виконавця», відповідно до якого просить відмовити у задоволенні скарги на їх дії, з підстав передбачених у такому.

Протокольно в судовому засіданні 18.03.2021 року щодо пропуску строку звернення до суду із даною скаргою ОСОБА_1 задоволено клопотання про поновлення такого та суд почав проводити її розгляд по суті.

Представник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явився, при цьому, скерував до суду поштовим зв`язком «відзив», згідно з якого просить відмовити у задоволенні скарги, а справу слухати без його участі.

В обґрунтування поданого відзиву вважає, що: державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості та перерахунок заборгованості по аліментах у відповідності до чинного законодавства України; в повній мірі враховано квитанції надані боржником через місяць після відкриття виконавчого провадження, жодних підтверджуючих документів щодо звернення до державного виконавця від боржника на адресу відділу не надходило; заявник та його представник вводять суд в оману щодо представника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), які полягають у відмові в наданні документів та грубому висловлюванні, що порушує Конституційні права людини, порушення честі та гідності державного службовця, в наданні недостовірних відомостей, які пророчать честь державного службовця. Вважають, що ОСОБА_1 в будь який момент міг ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, оскільки сайт відкритий для власника ідентифікатору доступу в будь-який момент, однак дії скаржника свідчать про небажання ознайомлюватися із такими. Зазначає, що скаржник сплачував аліменти у сумі 350 грн. щомісячно, ігноруючи ст. 182 СК України, і ця сума 350, не є 50 відсотковим прожитковим мінімумом для дитини відповідного віку. Заборгованість, яка наявна у ОСОБА_1 , призвела до примусового виконання рішення суду, в порядку ст.59 та ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». Зауважує, що з серпня 2020р. боржником жодних квитанцій, що б підтверджувало сплату аліментів державному виконацю не надано, хоча про наявність виконавчого провадження останньому відомо, що свідчить про злісне ухилення від сплати аліментів.

Адвокат Рукавець О.В. подав клопотання про розгляд скарги у його відсутності. Подану скаргу підтримує та просить задовольними на підставі наданих доказів.

В судове засідання представник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) не з`явився, однак у поданому відзиві просить проводити розгляд справи у їх відсутності.

Стягувач чи її представник у судове засідання не з`явилися, однак у письмових запереченнях просить розглядати справу №951/178/21 за їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та подані учасниками справи документи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до змісту ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Також, Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує виконання остаточних, обов`язкових судових рішень. Право на виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд». У іншому випадку, положення статті 6 будуть позбавлені ефекту корисної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконанні Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ)перебуває виконавче провадження №62457612, згідно з виконавчого листа №2-110-2008 від 05.05.2010, виданого Козівським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно починаючи з 05.03.2008 року до досягнення повноліття дитини.

06.07.2020 року на виконання судового наказу старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Савчук А.О. було відкрито виконавче провадження ВП № 62457612.

Згідно з розрахунку від 06.07.2020 року за період з червня 2010 по червень 2020 у ОСОБА_1 станом на 01.07.2020р. по вищевказаному виконавчому провадженню числиться заборгованість у розмірі 56383, 74 грн.

Згідно з розрахунку від 16.12.2020 року за період з червня 2010 по грудень 2020 у ОСОБА_1 станом на 31.12.2020р. по вищевказаному виконавчому провадженню числиться заборгованість у розмірі 20920 грн.

Відтак, старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Савчук А.О. 14.01.2021 року було внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників та винесено постанови про ряд обмежень щодо боржника, а саме:

- про арешт майна боржника 21.07.2020 року;

- про арешт коштів боржника 21.07.2020 року;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-110-2008 виданого 05.05.2010 р. 14.01.2021 року;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-110-2008 виданого 05.05.2010 р. 14.01.2021 року;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-110-2008 виданого 05.05.2010 р. 14.01.2021 року;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-110-2008 виданого 05.05.2010 р. 14.01.2021 року.

Згідно з розрахунку від 01.03.2021 року за період з червня 2010 по лютий 2021 у ОСОБА_1 станом на 01.03.2021р. по вищевказаному виконавчому провадженню числиться заборгованість у розмірі 23315 грн.

Відповідно до ч.2, п.п. 1-4 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Згідно положень ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи те, що сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів заявника перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, обставини передбачені ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні й на них не посилається боржник, суд дійшов до висновку про те, що державний виконавець, виносячи оскаржувані рішення про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у його правах, діяв у межах своїх повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ № 512/5 від 02.04.2012 року, а відтак відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 447-452 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії та рішення старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Савчук А.О. у цивільній справі №2-110/2008 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду виготовлений 29.03.2021 року.

Суддя О.Б.Гриновець