Шаргородський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року

м. Шаргород

справа № 152/1432/20

провадження 2/152/69/21

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Соколовської Т.О.,

з участю:

секретаря судового засідання Здищук А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання,

встановити:

I. Виклад позицій позивача та відповідача.

21 грудня 2020 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення аліментів на повнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, визначивши їх у розмірі 1/4 заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до 30 червня 2021 року, посилаючись на те, що дочка ОСОБА_5 навчається на IV курсі Комунального закладу вищої освіти «Барський гуманітарно-педагогічний коледж імені Михайла Грушевського» за денною формою навчання, спеціальність «Музичне мистецтво», із терміном закінчення до 30.06.2021 і знаходиться на її повному утриманні. Вказує, що вона не може самостійно забезпечити повноцінне навчання та утримання дочки. Відповідач є працездатним і здоровим, працює, має регулярну заробітну плату, а тому вважає, що може надавати допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання не надає, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 за довіреністю від 17.03.2021 ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги посилаючись на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 , який приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнав та зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, він по мірі можливості надає дочці фінансову допомогу, на її особисту банківську картку періодично перераховує кошти по 700 гривень, більше платити не має змоги, так як має на утриманні ще й неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від іншого шлюбу. Його сім`я в даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки має фінансові зобов`язання у зв`язку з купівлею житлового будинку, він навчається в Одеському державному університеті внутрішніх справ і йому теж потрібні кошти на навчання. Крім того, на його думку, оскільки донька ОСОБА_5 здійснює навчання за регіональним замовленням, то позивач будь - яких витрат на її навчання не здійснює, а в даний час дочка взагалі здійснює навчання дистанційно.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

29.01., 01.02., 03.02, 04.02., 02.03., 04.03.2021 ОСОБА_2 до суду подано ряд додаткових пояснень та заяв до яких долучено копії документів про стан матеріального забезпечення сім`ї відповідача, наявність іншого утриманця (а.с. 24 - 26, 35, 42 - 43, 65 - 66, 82 - 83, 143 - 144, 179-180).

22.02.2021 відповідачем ОСОБА_7 подано заяву про відвід судді Мельник А.Г. (а.с.128)

03.03.2021 позивачем ОСОБА_3 подано до суду заяву про приєднання до матеріалів справи копії декларації відповідача ОСОБА_2 за 2020 рік (а.с. 145 - 151).

04.03.2021 відповідачем ОСОБА_2 подано до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 173-174).

Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи означена цивільна справа передана в провадження судді Шаргородського районного суду Мельник А.Г. (а.с.15).

Ухвалою суду від 12.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Розгляд справи призначено на 19 лютого 2021 року, з викликом сторін. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с.20).

02.02.2021 ухвалою суду постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.70).

19.02.2021 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 22.03.2021 (а.с.121).

Ухвалою суду від 22.02.2021 заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Мельник А.Г. задоволено, справу передано до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Шаргородського районного суду Вінницької області (а.с.133 - 134).

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду О.П. Голованчук від 02.03.2021 № 5 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи та відповідно до вимог ст.14 ЦПК України справу передано в провадження судді Соколовської Т.О. (а.с. 140 - 141).

Ухвалою суду від 03.03.2021 суддею Соколовською Т.О. справу прийнято до свого провадження, судове засідання призначено на 09 годину 24.03.2021 (а.с.152).

04.03.2021 відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , згідно якого позовні вимоги не визнає (а.с. 156-172).

Ухвалою суду від 04.03.2021 визначено участь відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні в режимі відеоконференції з Кодимським районним судом Одеської області (а.с.181 - 182).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

У справі, що розглядається судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася дочка ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Руданської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 02.01.2003 (а.с.8).

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 16.09.2009 стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 06.07.2004 і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням цього ж суду від 16.09.2009 зменшено раніше визначений судом розмір аліментів на утримання ОСОБА_8 до 210 грн в місяць (а.с.9).

Як вбачається з розрахунку № 42 - 10915 від 16.11.2020, виданого Кодимським РВ ДВС Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) ГТУЮ станом на жовтень 2020 року ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 21479,15 грн. (а.с.30 - 33).

У даний час ОСОБА_8 є повнолітньою, навчається на IV курсі Комунального закладу вищої освіти «Барський гуманітарно-педагогічний коледж імені Михайла Грушевського» за денною формою навчання, спеціальність «Музичне мистецтво», із терміном закінчення навчання - 30.06.2021 (а.с. 10).

Відповідно до довідки Руданської сільської ради Шаргородського району Вінницької області №1236 від 01.12.2020 ОСОБА_8 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 (а.с.11).

ОСОБА_8 перебуває на утриманні матері ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 31.08.2005 року одружився з ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 , виданого ВРАЦС Кодимського районного управління юстиції Одеської області 31.08.2005 (а.с. 29).

Від даного шлюбу має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.28).

Отже судом встановлено, що ОСОБА_8 навчається на денній формі навчання, не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання, знаходиться на повному утриманні матері ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_2 належної матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання не надає.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

.За статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Аліментні зобов`язання між батьками і повнолітніми дітьми регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб стягнення аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх працездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (стаття 199 СК України).

Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п.54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України».

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в рішенні "Бендерський проти України" від 15.11.2007, в якому наголошується, що "право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (п.33 рішення від 21.03.2000 у справі "Дюлоранс проти Франції"; пп. 32 - 35 рішення від 07.03.2006 у справі "Донадзе проти Грузії").

Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

VІ. Висновки суду

Згідно з вимогами ст.ст. 81, 263, 264 ЦПК України та принципу оцінки доказів (ст.89 ЦПК України) суд перевірив доводи сторін як у підтвердження, так і в заперечення позову та факти, які підлягають встановленню, з метою з`ясування та дослідження матеріального стану, стану здоров`я відповідача, наявність у відповідача інших дітей і непрацездатних членів сім`ї, його спроможності сплачувати аліменти на утримання повнолітнього дочки у розмірах, визначених у позовній заяві.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

При вирішенні даного цивільно - правового спору судом встановлено сукупність юридичних фактів, які зобов`язують ОСОБА_2 утримувати повнолітню дочку - ОСОБА_8 , яка продовжує навчання, це: досягнення дочкою віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження нею навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батька можливості надавати таку допомогу. Вказані обставини є підставою для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, починаючи з 20.12.2020 і до закінчення навчання - 30.06.2021.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище та стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших дітей і приходить до висновку, що, оскільки відповідач ОСОБА_2 є молодою працездатною особою, працює помічником чергового СРПП Відділу поліцейської діяльності №1 (м. Кодима) Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області, заробітна плата відповідача перевищує середній розмір заробітної плати по країні, зокрема за 2020 рік за основним місцем роботи він отримав 171836 грн., є студентом Одеського державного університету внутрішніх справ з заочною формою навчання, має крім повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то для забезпечення рівнозначного утримання дітей, і недопущення ущемлення матеріального утримання кожної дитини з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 20.12.2020 і до 30 червня 2021 року, оскільки повнолітня донька відповідача продовжує навчання у вищому навчальному закладі на денній основі і тому не може працевлаштуватись, перебуває на утриманні матері, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

При цьому суд виходить із того, що навчання дитини є розвитком її здібностей, необхідним для неї (дитини) та відбувається в її інтересах, також законом передбачений обов`язок батька утримувати повнолітню дитину, що продовжує навчання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що право повнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку батька ОСОБА_2 порушено і підлягає судовому захисту.

Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою, а також до подібного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 27 лютого 2019 року в справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18).

Суд не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що підставою для звільнення його від обов`язку сплачувати аліменти є та обставина, що в даний час дочка ОСОБА_8 навчається дистанційно, оскільки чинним законодавством таке виключення не передбачено, а той факт, що у зв`язку з епідемічною ситуацією в державі навчальним закладом може бути використаний такий спосіб навчання, не є підставою для звільнення від передбаченого статтею 199 СК України обов`язку батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання.

Відповідач ОСОБА_2 також посилався на скрутне матеріальне становище через фінансові зобов`язання, які він має у зв`язку з купівлею житла для потреб сім`ї. При визначенні розміру аліментів суд дослідив цю обставину і встановив, що згідно наданої ОСОБА_2 копії договору від 04.06.2020 його дружина ОСОБА_11 придбала житлове приміщення в с. Лиманка Овідіопольського району Одеської області (а.с.86 - 87). Разом з тим сім`я відповідача проживає в м. Кодима Одеської області в будинку, який належить дружині відповідача ОСОБА_11 на праві власності з 2011 року. Доказів підтвердження того, що житло у 2020 році придбане у зв`язку з нагальною необхідністю поліпшення житлових умов суду не надано. Отже, факт придбання дружиною відповідача додаткового житла не має істотного значення при вирішенні питання про стягнення з відповідача коштів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в сумі 908 грн.

В силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 7, 8, 10 - 13, 76- 81, 83, 89, 133, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 279, 430 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу № 7, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 6, 16, 141, 150, 181-182, 199, 200, 201 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 (одної шостої) частини від всіх видів доходу, починаючи з 21 грудня 2020 року і до 30 червня 2021 року. У разі припинення навчання ОСОБА_4 стягнення аліментів припинити.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України, отримувач коштів - ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч.4 ст.273 ЦПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ім`я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області 25.10.2004, РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Рішення ухвалено та проголошено 24.03.2021.

Суддя: Т.О. Соколовська