________Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області_________
У Х В А Л А

про забезпечення позову

31 березня 2021 року м. Первомайськ

Справа :484/1133/21

Номер провадження : 2/484/728/21

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Фортуна Т.Ю. розглянувши заяву Приватного сільськогосподарського підприємства Ім. Т.Г.Шевченка про забезпечення позову у цивільній справі за позовом приватного сільськогосподарського підприємства Ім. Т.Г.Шевченка, в інтересах якого діє представниця - адвокат Єщенко Ольга Вікторівна, до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: державний реєстратор Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Калашнік Олеся Юріївна, Товариство з обмеженою відповідальністю виробнича компанія «Агро-Нова», про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації речових прав, визнання права оренди земельних ділянок

встановив:

До суду надійшов позов Приватного сільськогосподарського підприємства Ім. Т.Г.Шевченка (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про визнання договору оренди землі №141/200720 від 29.07.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ ВК «Агро-Нова» недійним; скасування державних реєстрацій іншого речового права, проведених згідно рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№53893097, 53893012, 53892923, 53893064 від 03.09.2020 року державного реєстратора Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Калашнік Олесі Юріївни, номера записів про інше речове право 38024262, 38024175, 38024082, 38024223 від 31.08.2020 року відповідно; визнання права оренди на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0971 площею 0,01 га :05:000:0600 площею 5,78 га, :06:000:0302 площею 0,38 га, :01:000:0223 площею 0,77 га, що розташовані на території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, за ПСП Ім. Т.Г.Шевченка на підставі договору оренди землі від 24.01.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПСП Ім. Т.Г.Шевченка зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.05.2014 року; поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію інших речових прав (право оренди земельної ділянки) на підставі договору оренди землі від 24.01.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПСП Ім. Т.Г.Шевченка, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.05.2014 року.

До позовної заяви додана заява, в якій позивач просить з метою забезпечення позову заборонити ОСОБА_1 або будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо передачі в оренду вказаних вище земельних ділянок; заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на земельні ділянки, на час розгляду справи та до моменту звернення позивача в розумний строк до реєстратора із рішенням суду, що набрало законної сили про поновлення порушених прав позивача відносно зазначених вище земельних ділянок.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як роз`яснив Верховний Суд України у пунктах 4, 10 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2014 року між ОСОБА_2 та ПСП Ім. Т.Г. Шевченка укладений договір оренди землі строком на 10 років, тобто до 2024 року, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.05.2014 року записи за №№5592284, 5592778, 5592192, 5592472, за умовами якого ОСОБА_2 передала позивачеві у оренду земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0971 площею 0,01 га :05:000:0600 площею 5,78 га, :06:000:0302 площею 0,38 га, :01:000:0223 площею 0,77 га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.12.2016 року, яке набрало законної сили 23.12.2016 року, за ОСОБА_1 визнано право власності на вищезазначені земельні ділянки, відомості про що внесено до Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 07.02.2017 року.

ОСОБА_1 звертався до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом до ПСП Ім. Т.Г. Шевченка про визнання недійсним договору оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0971 площею 0,01 га :05:000:0600 площею 5,78 га, :06:000:0302 площею 0,38 га, :01:000:0223 площею 0,77 га. Рішенням суду від 27 серпня 2018 року, яке набрало законної сили 14.12.2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

27 лютого 2019 року договір оренди землі від 24.01.2014 року ОСОБА_1 та ПСП Ім. Т.Г. Шевченка було розірвано, про що було укладено договір про розірвання.

Із витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що між ОСОБА_1 та ТОВ ВК «Агро-Нова» укладено договір оренди землі №121/290319 про право оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0971 площею 0,01 га :05:000:0600 площею 5,78 га, :06:000:0302 площею 0,38 га, :01:000:0223 площею 0,77 га строком 49 років, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено 05.04.2019 року записи за №№31132585, 31132809, 31133218, 31133051.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.07.2020 року, що набрало законної сили 01.09.2020 року договір від 27.02.2019 року про розірвання договору оренди землі від 24.01.2014 року укладений між ОСОБА_1 та ПСП Ім. Т.Г. Шевченка та договір оренди землі №121/290319 від 02.04.2019 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ ВК «Агро-Нова» були визнані недійсними.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна між ОСОБА_1 та ТОВ ВК «Агро-Нова» укладено договір оренди №141/200720 на право оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0971 площею 0,01 га :05:000:0600 площею 5,78 га, :06:000:0302 площею 0,38 га, :01:000:0223 площею 0,77 га строком на 49 років, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено 31.08.2020 року записи за №№38024262, 38024175, 38024082, 38024223 проведені згідно рішень державного реєстратора Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Калашнік Олесею Юріївною про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№53893097, 53893012, 53892923, 53893064 від 03.09.2020 року.

Предметом зазначеного позову, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення, є визнання недійсним договору оренди №141/200720, за яким земельні ділянки передані відповідачем ОСОБА_1 у оренду ТОВ ВК «Агро-Нова».

Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 у справі № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК України: з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цього рішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

У заяві про забезпечення позову позивач просить забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_1 або будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо передачі в оренду вказаних вище земельних ділянок; заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на земельні ділянки.

Оскільки, право власності на земельні ділянки зареєстровано за відповідачем, а право оренди за ТОВ ВК «Агро-Нова», що дає можливість до закінчення розгляду даної справи вчинити інші дії стосовно земельних ділянок, за результатом яких позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, враховуючи, що вжиття заходів забезпечення позову не призведе до порушення принципу співмірності забезпечення позову щодо предмету спору, оскільки ці заходи спрямовані виключно на збереження вже існуючих обставин спірних правовідносин та не накладають обтяжливих обов`язків на відповідача та третіх осіб, а обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично перебуватиме у володінні власника, а обмежуватиметься лише вчиненням певних дій, суд прийшов до висновку про правомірність застосування заходу забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 258-260 ЦПК України,

постановив:

- заяву позивача про забезпечення позову Приватного сільськогосподарського підприємства Ім.Т.Г.Шевченка до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: державний реєстратор Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Калашнік Олеся Юріївна, Товариство з обмеженою відповідальністю виробнича компанія «Агро-Нова», про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації речових прав, визнання права оренди земельних ділянок, - задовольнити;

- заборонити ОСОБА_1 або будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо передачі в оренду земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0971 площею 0,01 га, :05:000:0600 площею 5,78 га, :06:000:0302 площею 0,38 га, :01:000:0223 площею 0,77 га;

- заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0971 площею 0,01 га, :05:000:0600 площею 5,78 га, :06:000:0302 площею 0,38 га, :01:000:0223 площею 0,77 га.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, і відповідним державним та іншим органам для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: Приватне сільськогосподарське підприємство Ім. Т.Г. Шевченка: вул. Городня, 2А, с. Синюхин Брід, Первомайський район, Миколаївська область, 55234, ;

Боржник: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Строк пред`явлення до виконання три роки.

Суддя Т.Ю.Фортуна