Справа № 2-2819/11
Провадження № 4-с/947/21/21
УХВАЛА

29.03.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка В.О.,

Розглянувши скаргу подану в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Пінчук Вікторією В`ячеславівною про визнання бездіяльності Гайсинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький ) та зобов`язання вчинити дії щодо скасування арешту з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 12.01.2021 року в інтересах ОСОБА_1 звернулась адвокат Пінчук Вікторія В`ячеславівна із скаргою про визнання бездіяльності Гайсинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький ) щодо відмови у знятті арешту з нерухомого майна належного ОСОБА_1 житлового будинку АДРЕСА_1 , накладеного в рамках виконавчого провадження № 47463512 постановою від 26.05.2015 року та зобов`язання Гайсинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький ) вчинити дії щодо скасування арешту з нерухомого майна.

Вимоги обґрунтовані тим, що арешт на майно ОСОБА_1 , який було накладено на майно боржника у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа у справі 2-2819/11 виданого 27.05.2011 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення на користь ПАТ Банк « Фінанси та Кредит» з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 558072,59 грн., не було скасовано незважаючи на закінчення виконавчого провадження ще 30.06.2015 року.

Суб`єкт оскарження подав письмові заперечення на скаргу в якою пояснив, що фактично рішення суду про стягнення коштів виконано не було у зв`язку із тим, що стягувач не здійснив авансування витрат на проведення виконавчих дій, виконавче провадження завершено 30.06.2015 року на підставі п.4 ч.1 ст. 47 ЗУ « про виконавче провадження « ( в редакції діючий на той час ) , а матеріали виконавчого провадження знищені у зв`язку із спливом терміну зберігання.

Як встановлено судом при розгляді даної скарги18.03.2011 року Київським районним судом м. Одеси у справі №2-2819/11 ухвалено рішення про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк « Фінанси та Кредит» заборгованості по кредитному договору №24к-82 від 15.08.2008 року у розмірі 558072,59 грн., яке набрало законної сили 29.03.2011 року.

27.05.2011 року Київським районним судом м. Одеси на виконання даного рішення виданий виконавчий лист , на підставі якого 14.05.2015 року державним виконавцем Гайсинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницької області відкрито виконавче провадження №47463512, в рамках якого постановою від 26.05.2015 року було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 .

30.06.2015 року виконавче провадження завершено на підставі п.4 ч.1 ст. 47 ЗУ « Про виконавче провадження» у зв`язку із тим, що стягувач не здійснив авансування витрат на проведення виконавчих дій.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з чч.35 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» в разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV«Про виконавче провадження» (тут і далі - у редакції, чинній на момент накладення арешту ; далі - Закон № 606-ХІV) рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Положеннями статті 52 цього Закону визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається насамперед на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно зі статтею 57 Закону № 606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Правове регулювання вказаних положень на сьогодні здійснюється положеннями статей 48, 50, 56 та 74 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження».

Верховний Суд розглядаючи питання ефективності захисту порушеного права особи на майно якого у рамках виконавчого провадження накладено арешт у постанові від 28.10.2020 року по справі 3204/2494/20 зазначив, що позивач який є боржником перед банком, є стороною виконавчого провадження. У п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 7.02.2014 №6 судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 813/1341/15 зазначено наступний правовий висновок:

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

При розгляді даної скарги суд враховує наступне:

ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження № 47463512, а тому має право звернутись із скаргою на дії,бездіяльність або рішення виконавця в рамках даного виконавчого провадження.

Під час здійснення даного виконавчого провадження на майно ОСОБА_1 як боржника було накладено арешт, яка не було скасований після закінчення виконавчого провадження.

З моменту закінчення виконавчого провадження пройшло більше п`яти років, тобто строк визначений Законом України « Про виконавче провадження» як в редакції, яка діяла на момент закриття виконавчого провадження та і згідно нової редакції Закону три роки, на звернення стягувача з новою заявою про поновлення виконавчого провадження сплив.

Факт обтяження власності ОСОБА_1 є втручанням у вільне володіння майном, яке захищено Конституцією України та Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, і може бути здійснено лише на підставі Закону.

Відсутність відкритого виконавчого провадження , та сплив трьох років після закриття виконавчого провадження свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника, а тому на думку суду, є підставою для визнання бездіяльності Гайсинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький ) щодо відмови у знятті арешту з нерухомого майна належного ОСОБА_1 житлового будинку АДРЕСА_1 , накладеного в рамках виконавчого провадження № 47463512 постановою від 26.05.2015 року незаконною та зобов`язання Гайсинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький ) вчинити дії щодо зняття (скасування ) арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , номер запису про обтяження №9833914 житлового будинку по АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні №47463512.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 261,353,354, 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити скаргу подану в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Пінчук Вікторією В`ячеславівною про визнання бездіяльності Гайсинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький ) та зобов`язання вчинити дії щодо скасування арешту з нерухомого майна.

Визнати бездіяльність Гайсинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький ) щодо відмови у знятті арешту з нерухомого майна належного ОСОБА_1 житлового будинку АДРЕСА_1 , накладеного в рамках виконавчого провадження № 47463512 постановою від 26.05.2015 року незаконною.

Зобов`язати Гайсинський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький ) ( ) вчинити дії щодо зняття (скасування ) арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), номер запису про обтяження №9833914 житлового будинку по АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні №47463512.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції, апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Луняченко В. О.