Справа № 157/436/21
Провадження №2/157/187/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Фесь Т.І.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіто-Лек» про забезпечення позову,

встановив:

30 березня 2021 року ТзОВ «Фіто-Лек» звернулося в суд одночасно з пред`явленням позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій з заявою, у якій просить вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на майно та грошові кошти відповідача як фізичної особи в межах суми заявлених позовних вимог 53801 грн. 04 коп. В обґрунтування заяви зазначає, що ТзОВ «Фіто-Лек» подано до Камінь-Каширського районного суду Волинської області позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 основного боргу у сумі 44834 грн. 20 коп., штрафу у сумі 8966 грн. 84 коп. у зв`язку з порушенням зобов`язань з оплати за отриманий товар за договором № 5-ф від 19 січня 2017 року, укладеним між ним та позивачем. На початку березня 2021 року товариству стало відомо з інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що 24 лютого 2021 року було проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за власним рішенням підприємця. Однак, припинення підприємницької діяльності не позбавляє фізичну особу, що була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, від виконання фінансових та інших зобов`язань, оскільки припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження такої діяльності та не змінює строків, порядку виконання таких зобов`язань. Відповідно до умов договору, товариство протягом періоду з 21 грудня 2020 року по 11 січня 2021 року здійснював поставку товару відповідачу. Однак, отриманий відповідачем товар не оплачений у повному обсязі у встановлений договором строк. Сума простроченого боргу становить 44834 грн. 20 коп. 19 лютого 2021 року направлено на адресу відповідача вимогу від 18 лютого 2021 року про сплату заборгованості за договором, яку останнім отримано 22 лютого 2021 року, але вимогу проігноровано, заборгованість не погашена. Відповідач не реагує на телефонні та письмові звернення, та не вчиняє жодних дій з оплати боргу. Через два дні після отримання вимоги відповідачем прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності та проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності. При цьому, відповідачем не було повідомлено товариство про припинення підприємницької діяльності, хоча це передбачено п. 12.3. договору. Така недобросовісна поведінка відповідача розцінюється як спроба ухилитись від виконання зобов`язань та приховати майно. Отже, фактичною обставиною, з якою пов`язується необхідність забезпечення позову є припинення відповідачем діяльності як підприємця за наявності неоплаченого боргу. Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень стало відомо про невиконання відповідачем зобов`язань також перед державою та іншими контрагентами. Відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 140/14799/20, з відповідача (як з фізичної особи-підприємця) стягнуто податковий борг у розмірі 82251 грн. 88 коп. Відповідно до ухвали Господарського суду Волинської області від 17 лютого 2021 року відкрито провадження у справі № 903/95/21 за позовом Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» до відповідача (як фізичної особи-підприємця) про стягнення 159165 грн. 45 коп. Існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів товариства від можливих недобросовісних дій відповідача щодо приховування та відчуження майна та коштів, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь товариства, та врахувавши, що спосіб забезпечення шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти в межах суми позовних вимог, є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви належить відмовити, зважаючи на таке.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову не зазначено на які саме грошові кошти відповідача, на яких рахунках та у якому банку вони знаходяться, позивач просить накласти арешт, а також не надано доказів на підтвердження належності таких грошових коштів на праві власності відповідачу.

Окрім того, у заяві не зазначено на яке саме майно позивач просить накласти арешт і де воно знаходиться, та не надано доказів на підтвердження права власності відповідача на таке майно, не зазначено вартість майна.

З огляду на вищезазначене, суд не вбачає достатніх правових підстав для задоволення заяви ТзОВ «Фіто-Лек» про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 258-260 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіто-Лек» про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

Головуючий: О. В. Антонюк