Провадження № 2/522/3018/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.

секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «УЛФ-Фінанс» про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданих унаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В :

До суду 20.11.2020 року надійшов позов ОСОБА_1 до ТОВ «УЛФ-Фінанс» про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданих унаслідок ДТП.

Згідно обґрунтування позову, 25 серпня 2020 року за адресою м. Одеса, вул. Французький бульвар, 24/26, відбулась ДТП за участю ОСОБА_2 , 1989 р.н., водія транспортного засобу «Renault Logan», р.н.з. НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №АО/7096651 від 11.12.2019 року. У результаті вказаного ДТП механічних пошкоджень зазнав автомобіль позивача «Infinity Q50», р.н.з. НОМЕР_2 .

Посилався на те, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2020водія транспортного засобу «Renault Logan», р.н.з. НОМЕР_1 , - ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим на думку позивача у ОСОБА_2 виникло зобов`язання з відшкодування шкоди йому, ОСОБА_1 ..

Згідно діючого страхового полісу ОСОБА_2 , страховий ліміт був визначений у розмірі 130 000 грн. включно, франшиза 2 500 грн.. Страховиком було визначено розмір заподіяної шкоди власнику ТЗ «Infinity Q50» у розмірі 35 375 грн. та було виплачено страхове відшкодування у розмірі 32 735 грн. (мінус 2500 грн. франшизи). Посилався на те, що страхувальником була компанія ТОВ «УЛФ-Фінанс», яка на думку позивача згідно положень п.36.6 ст. 36 Закону України №1961-4 від 01.07.2004 року має компенсувати йому суму франшизи у розмірі 2500 грн.. Вказував, що у добровільному порядку відповідачем дана сума не відшкодовується, а тому вимушених звернутися до суду з дійсним позовом. Також посилався на те, що унаслідок неправомірних дій відповідача йому була завдана моральна шкода, яку оцінив у розмірі 2500 грн..

Із 23.11 по 04.12.2020 року суддя перебувала на лікарняному, 10.12.2020 року у відпустці.

Ухвалою суду від 17.12.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в спрощеному порядку в судовому засіданні на 18.01.2021 року.

Через неявку сторін 18.01.2021 року розгляд справи був відкладений на 16.02.2021 року. Розгляд справи 16.02.2021 року був відкладений на 19.03.2021 року у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

До суду 26.02.2021 року надійшов відзив представника відповідача, згідно якого заперечували проти позову та просили відмовити, посилаючись на те, що ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» є лізинговою компанією, який передав лізингоодержувачу транспортний засіб відповідно до ст. 13 Закону України «Про фінансовий лізинг». Автомобіль «Renault Logan», р.н.з. НОМЕР_1 , згідно акту від 12.12.2019 року прийому-передачі лізингу за договором фінансового лізингу №5631/11/19-Г від 26.11.2019 року був переданий ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн». Вказували, що разом із транспортним засобом всі ризики, пов`язані з його користуванням, з 12.12.2019 року перешли до лізингоодержувача, тобто до ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн». Також вказували, що обставини позову із приводу неодноразових намагань позивача звернутися до них по телефону, писав листи та претензію, не відповідають дійсності, оскільки лише 06.11.2020 року ОСОБА_1 направив до них претензію та 11.11.2020 року ними було підготовлено лист-відповідь за №УФ-20201111/1. В даному листі було повідомлено, що саме лізингоодержувач має компенсувати позивачу розмір франшизи. Просили справу розглядати за відсутності представника товариства.

У судовому засіданні 19.03.2021 року був присутній позивач, який позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що відповідач як страхувальник повинен виплатити йому франшизу. Вважає, що також має право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 2500 грн. через завдані йому нервові хвилювання.

По справі було оголошено перерву до 23.03.2021 року.

У судове засідання 23.03.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстави першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Отже, оскільки поважність причин неявки сторони суду не повідомили, зважаючи на межі розгляду справи, а також належне сповіщення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 29.03.2021р.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного.

Згідно матеріалів справи, 25 серпня 2020 року за адресою м. Одеса, вул. Французький бульвар, 24/26, відбулась ДТП за участю ОСОБА_2 , 1989 р.н., водія транспортного засобу «Renault Logan», р.н.з. НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №АО/7096651 від 11.12.2019 року.

У результаті вказаного ДТП автомобіль позивача «Infinity Q50», р.н.з. НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2020р. водія транспортного засобу «Renault Logan», р.н.з. НОМЕР_1 , - ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн..

У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно діючого страхового полісу ОСОБА_2 , страховий ліміт був визначений у розмірі 130 000 грн. включно, франшиза 2 500 грн..

Розмір заподіяної шкоди власнику ТЗ «Infinity Q50» був визначений страховою компанією у розмірі 35 375 грн. та згідно позову страхове відшкодування у розмірі 32 735 грн. (35 375 грн. 2500 грн. франшизи) було виплачене позивачу.

Суд вабчає, що 06.11.2020 року позивач на адресу ТОВ „УЛФ-Фінанс надіслав претензію щодо відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП у вигляді франщизи 2500 грн..

Листом від 11.11.2020 року ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» повідомило позивачу, що згідно акту прийому передачі від 12.12.2019 року автомобіль «Renault Logan», р.н.з. НОМЕР_1 , був переданий за договором фінансового лізингу від 26.11.2019 року лізингоодержувачу ТОВ «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШН». Разом із автомобілем лізингоодержувачу були передані всі ризики, пов`язані з його користування, а тому вважають, що саме лізингоодержувач є відповідальною особою за завдані збитки (п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти (ст.11 ЦК України).

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відшкодування шкоди визначені статтею 1166 ЦК України, згідно з частинами першою, другою якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно зі ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані крім іншого з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (ч. 1 ст. 990 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Поняття "франшиза" міститься в статті 9 Закону України "Про страхування", відповідно до якої франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст. 12, п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Положеннями частини другої статті 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСЦПВВНТЗ №АО/7096651 від 11.12.2019р., укладеним між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та ПрАТ «Страхова група «ТАС», страхувальником зазначено ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та передбачено франшизу у розмірі 2 500,00 грн..

Також суд вбачає, що ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» було лізингодавцем за договором фінансового лізингу №5631/11/19-Г від 26.11.2019 року та автомобіль «Renault Logan», р.н.з. НОМЕР_1 , за вказаним договором був переданий лізингоодержувачу ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн» в особі директора ОСОБА_3 ..

Строк лізингу був визначений 24 місяці з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі.

Факт передачі автомобіля ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн» також підтверджено актом прийому-передачі лізингу від 12.12.2019р. до договору фінансового лізингу №5631/11/19-Г від 26.11.2019р..

Згідно п.3 акту зазначено, що лізингоодержувач під час прийому предмета лізингу та документів повністю ознайомився з усіма технічними умовами експлуатації предмета лізингу, гарантійними умовами, договорами страхування та іншими актами і регламентами, необхідними для експлуатації предмета лізингу.

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про фінансовий лізинг», з моменту передачі предмета лізингу у володіння лізингоодержувачу ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета лізингу переходить до лізингоодержувача, якщо інше не встановлено договором.

Предмет лізингу та/або пов`язані із виконанням лізингових договорів ризики підлягають страхуванню, у разі якщо їх обов`язковість встановлена законом або договором. Витрати на страхування за договором лізингу несе лізингоодержувач, якщо інше не встановлено договором.

Аналогічні обов`язки лізингоодержувача щодо повної цивільно-правової відповідальності перед третім особами за використання предмету лізингу, відшкодування в повному обсязі збитків третім особам, заподіяним унаслідок експлуатації предмета лізингу, у частині, не передбаченій договором страхування, визначені у п.3.6 Загальних умов Договору фінансового лізингу.

Отже, оскільки згідно договору фінансового лізингу №№5631/11/19-Г від 26.11.2019р., акту прийому-передачі предмету лізингу, автомобіль «Renault Logan», р.н.з. НОМЕР_1 , було передано Лізингоодержувачу, а саме ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн», то останні є відповідальними із відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля «Renault Logan», р.н.з. НОМЕР_1 , на час спірної ДТП.

Доказів звернення позивача до ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн» із відповідною вимогою про відшкодування франшизи та відмови у цьому позивачем до суду не надано.

За викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» коштів у розмірі 2500 грн. як франшизи.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до абз.1 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Між тим, за розглядом справи судом не встановлено, а позивачем не надано доказів щодо обставин завдання ОСОБА_1 із боку відповідача моральних страждань, їх причино-наслідкового зв`язку, а тому в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 15-16, 22-23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про фінансовий лізинг», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 43, 44, 51, 78, 76-81, 82, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 274-278, 353-354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «УЛФ-Фінанс» про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданих унаслідок ДТП відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354,355,ЦПК України).

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 29.03.2021 року.

Суддя Домусчі Л.В.