ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2698/21 Справа № 214/7447/18 Суддя у 1-й інстанції - Леонідова О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль"

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2020 року, ухваленого суддею Леонідовою О.В. в смт.Широке Широківського району Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 16 листопада 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року позивач Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відновлення системи теплопостачання.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг теплопостачання, як власник нежитлового приміщення магазину продовольчих товарів загальною площею 43,7 кв.м, вбудованого в перший поверх чотириповерхового житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

За теплову енергію, поставлену позивачем в період з жовтня 2013 року по березень 2018 року для опалення нежитлового приміщення відповідач оплату не здійснює, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 20 181,72 грн. Просить стягнути заборгованість в сумі: 20 181,72 грн. основний борг; 7 991,12 грн. - індекс інфляції, 3% річних-1429,29грн.,зобов`язати відновити систему теплопостачання.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані за адресою: АДРЕСА_1 у період з 09.11.2015 по 31.03.2018 послуги з теплопостачання в сумі 13545 (тринадцять тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 87 копійок.

Зобов`язано ОСОБА_1 відновити систему теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2568 (дві тисячі п`ятсот шістдесят вісім) гривень 11 копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 і його представник ОСОБА_2 , будучи незгодними з ухваленим судовим рішення подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідністю висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставлять питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Скаржники наголошують на тому, що до 21.11.2018 року, коли відповідач в своїй поштовій скрині вперше виявив направлений позивачем пакет документів із позовом та додатками до нього, відповідачу не було відомо про те, що КПТМ «Криворіжтепломережа» передала на баланс АТ «Криворізька теплоцентраль» теплові мережі, що ще у 2014 році відповідачу нібито надсилався позивачем не підписаний ним проект спірного договору, про нібито неодноразові відвідування працівниками позивача належного відповідачу нежитлового приміщення (магазину), про складання ними актів. Вказують, що це все є свідомою неправдою з боку представників підприємства позивача, які намагаються у незаконний спосіб приховати свою бездіяльність і безпідставно стягнути з відповідача нараховану ними неіснуючу заборгованість. Скаржники зазначають, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено факт надсилання відповідачу зазначених документів, тому вважають, що позовні вимоги, які не підтверджені доказами є недоведеними. Вказують, що навпаки, усіма зібраними у справі доказами підтверджено факт не укладення цього спірного Договору купівлі-продажу теплової енергії за №1617 від 10.03.2014 року, саме з вини позивача, що є достатньою та беззаперечною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Окрім того, скаржники наголошують на тому, що висновки суду суперечать один одному, в одному випадку судом встановлено, що факт не споживання відповідачем теплової енергії, а з іншого боку протилежний висновок про встановлення судом факту підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири (нежитлового приміщення) відповідача, що саме по собі свідчить про виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання послуг централізованого опалення.

Також вказують на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, посилаючись на те, що у рішенні суд послався на «Порядок відключення споживачів від системи централізованого опалення та постачання гарячої води», який затверджено за межами існування спірних правовідносин, а саме 26.07.2019 року за №169 наказом Мінрегіонрозвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, тоді, як фактичне відключення відбулося ще в жовтні 2013 року.

Окремо сторона відповідача зазначає, що у рішенні відсутні обґрунтування щодо незастосування або неможливості застосування позовної давності до вимоги немайнового характеру щодо зобов`язання відповідача відновити систему теплопостачання в належному йому нежитловому приміщенні.

Скаржники вважають недоречним посилання суду у рішенні на окремі правові позиції Верховного Суду України 2015-2016 років, оскільки позивачем не доведено не укладення спірного договору на постачання теплової енергії саме з вини відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача і його представника, позивач ПАТ «Криворізька теплоцентраль» вважає вимоги, викладені стороною відповідача в апеляційній скарзі, такими, що не підлягають задоволенню.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених до відповідача позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що відповідач є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 43,7 м2, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 16, 84, 85).

До жовтня 2013 року постачальником теплової енергії до приміщення відповідача було Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа", з яким відповідач укладав договір на постачання теплової енергії від 01.10.2011 (а.с. 86-88), станом на 06.06.2013 заборгованості не мав (а.с. 89, 136).

Також відповідач звертався 10.06.2013 до КПТМ "Криворіжтепломережа" з заявою про розірвання договору, та отримував відповіді від 27.06.2013, від 02.09.2013, в яких зазначено, що відповідно до вимог законодавства відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання окремих приміщень житлового будинку, в тому числі квартир, не передбачено (а.с. 90-94).

Позивач АТ "Криворізька теплоцентраль" є юридичною особою, яка створена в процесі приватизації ДП "Криворізька Теплоцентраль".

Згідно статуту, предметом діяльності товариства є виробництво теплової енергії, розподілення та постачання теплової енергії, постачання пари та гарячої води та ін., що підтверджується статутом підприємства (а.с.55-59).

Позивачем з жовтня 2013 року надавалась теплова енергія у приміщення магазину продовольчих товарів, за адресою АДРЕСА_2 , прим. 9, площею 43,7 м2, що підтверджується актами (а.с.35-39).

Позивачем з метою укладання Договору з відповідачем на постачання теплової енергії направлялась вимога від 06.03.2014, представниками позивача було здійснено виходи за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами яких складено акти.

В акті від 01.04.2014 зазначено, що при доставці пакета документів для укладення Договору абонента ОСОБА_1 на місці не виявлено, в телефонній розмові він відмовився приймати документи та уточнив, що за його адресою тепло відсутнє, суду надано підписаний позивачем договір купівлі-продажу теплової енергії №1617 від 10.03.2014 та додатки до договору (а.с. 17-23).

Відповідно до Акту №418 від 16.04.2014 за адресою: АДРЕСА_1 , прилади опалення відсутні, дозвільні документи відсутні, від укладення договору споживач відмовився (а.с. 24).

В Акті №560 від 26.06.2014 зазначено, що приміщення є непереобладнаною квартирою, мешканець надати інформацію відмовився (а.с. 25).

Згідно з Актом №576 від 01.12.2015, приміщення закрите, діяльність не ведеться, квартира не переобладнана (а.с. 26).

Вищезазначені акти складались представниками позивача.

Відповідно до акту від 01.10.2013, складеного відповідачем та сусідами, в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 демонтовані прилади опалення (а.с. 94, зворот).

Таким чином, в судовому засіданні доведено, та визнано сторонами, що відповідач є власником приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в якому з жовтня 2013 року демонтовані відповідачем прилади опалення.

Суд першої інстанції, частково, задовольняючи позовні вимоги, на підставі досліджених доказів наданих сторонами виходив з того, що відповідач самовільно, без відповідного дозволу постійно діючої комісії та з порушенням вказаного Порядку від"єднав належне йому приміщення в багатоквартирному будинку від системи центрального теплопостачання, тому повинен відновити раніше діючу систему центрального опалення.

Частково, задовольняючи вимоги про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції за заявою сторони відповідача застосував позовну давність, тривалістю у три роки та виходив з того, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання, стягнувши заборгованість за період з 09.11.2015 по 31.03.2018 в розмірі 13545, 87 коп.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції та погоджується із доводами сторони відповідача, викладеними в апеляційній скарзі щодо незаконності і необґрунтованості судового рішення.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку з чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Так, з наявного у справі Договору №3206 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 01 жовтня 2011 року, укладеного між Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» та фізичною особою ОСОБА_1 , вбачається, що цей Договір діє з 23 вересня 2011 року по 23 вересня 2012 року і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не надійде заява однієї із сторін про відмову від цього Договору або його перегляду. При заяві однієї із сторін про розірвання Договору за місяць і відсутності заборгованості «Споживача» перед «Постачальником» Договір може бути розірваний. При наявності заборгованості за «Споживачем», нарахування за Договором припиняються, а Договір не розривається до повного погашення заборгованості (п.6.1 Договору) (а.с.88-зворот).

Окрім того, із заяви ОСОБА_1 від 10 червня 2013 року (а.с.90) адресованої заступнику директора зі збуту КПТМ «Криворіжтепломережа» Смірновій О.В., вбачається, що ОСОБА_1 просить розірвати договір №3206 від 01.10.2011 року, згідно п.6.1. цього договору, посилаючись на непотрібність опалення в магазині продовольчих товарів, так як холодильне обладнання виділяє достатньо тепла, просить направити співробітника для опломбування запорних кранів, вказує на відсутність заборгованості по постачанню теплової енергії, станом на 06.06.2013 року (а.с.90).

Заява ОСОБА_1 про розірвання договору отримана КПТМ «Криворіжтепломережа» 10.06.2013 року, вхідний номер 1550 (а.с.90).

З Довідки на а.с.89 вбачається, що у фізичної особи ОСОБА_1 станом на 06.06.2013 року заборгованість по КПТМ «Криворіжтепломережа» за послуги опалення за Договором №3206 відсутня.

Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За змістом норм ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Отже, надані відповідачем докази (Договір №3206 від 01 жовтня 2011 року, заява відповідача про розірвання договору від 10.06.2013 року, довідка про відсутність заборгованості а.с.86-90) підтверджують розірвання цього договору в односторонньому порядку з 24 вересня 2013 року, оскільки це встановлено у п.6.1 Договору, тоді, як позивачем належними та допустимими доказами не доведена наявність договірних відносин, в яких відбулась би заміна Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", а також не доведено фактичного надання послуг з теплопостачання з боку позивача Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" до належного ОСОБА_1 нежитлового примищення.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведені заявлені до ОСОБА_1 позовні вимоги, у зв`язку з чим рішення суду на підставі п.1, п.2 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Оскільки рішення суду підлягає скасуванню, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів скаржників.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно стягненню з позивача на користь відповідача підлягають понесені останнім судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 3852,50 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч.1 п.4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Відмовити Акціонерному товариству "Криворізька теплоцентраль" в задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відновлення системи теплопостачання в повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (місцезнаходження: вул.Електрична,1, м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 3852,50 грн. (три тисячі вісімсот п`ятдесят дві гривні п`ятдесят копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 01.04.2021 року.

Головуючий:

Судді: