Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Писанець Н.В.

за участю секретаря судового засідання Гурової Л.Л.

заявника ОСОБА_1

представника заявників ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , заінтересована особа Військово-цивільна адміністрація м. Волноваха Донецької області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулися до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та прийняття спадщини, свої доводи мотивують тим, що 17.08.1974 року укладено шлюб між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_5 , яка 23.07.20021 року зареєструвала шлюб та присвоєно шлюбне прізвище - ОСОБА_6 . 17.06.1993 року за ордером їм була передана у спільну сумісну власність квартира АДРЕСА_1 . Весь час вони однією родиною проживали у вказаній квартирі, мали один сімейний бюджет. 05.11.2002 року ОСОБА_4 знявся з реєстрації в належній нам квартирі з метою зареєструватися у своєї матері, за її проханням. Але, у подальшому він не зареєструвався у матері, бо захворів на онкологічне захворювання. У зв`язку з хворобою, почував себе погано та потребував стороннього догляду. Позивачі, як дружина та донька, доглядали його та турбувалися як про члена родини до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_4 позивачі фактично вступили в управління та володіння залишеної спадщини частки вищевказаної квартири, продовжували проживати у ній, сплачували комунальні послуги, проводили ремонт. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертались. Спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року. На теперішній час виникла необхідність оформити спадкове право, але зняття спадкодавця з реєстрації незадовго до смерті, позбавляє можливості довести, що на день смерті вони проживали однією родиною. Тому просили встановити факт їх сумісного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийняття спадщини після його смерті.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 наполягала на заявлених вимогах.

У судовому засіданні представник заявників ОСОБА_2 наполягала на заявлених вимогах.

Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, у позові зазначила про розгляд справи за її відсутністю, на заявлених вимогах наполягає.

Представник заінтересованої особи Військово-цивільної адміністрації м. Волноваха Донецької області в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Допитані в судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 пояснили, що є сусідами ОСОБА_9 та її дочки ОСОБА_1 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою, з заявниками проживав чоловік ОСОБА_3 та батько ОСОБА_1 ОСОБА_4 , який помер у 2003 році. На протязі його життя та на час смерті родина Онода проживали спільно однією сім`єю. Дружина та донька піклувались за хворим ОСОБА_4 та після його смерті займались похованням.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 17.08.1974 року зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище Онода.

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 батьками ОСОБА_5 є: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 23.07.2001 року зареєстровано шлюб, та дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_12 .

З свідоцтва про право власності на житло від 17.06.1993 року, виданого згідно розпорядження (наказу) від 17.06.1993 року №374 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Згідно довідки Військово-цивільної адміністрації м. Волноваха №181 від 18.02.2021 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані 2 особи ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

З адресного листка вибуття вбачається, що ОСОБА_4 05.11.2002 року знятий з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Волноваха Донецької області.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути розглянуті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявнику для здійснення її спадкового права, яке іншим способом вона підтвердити не має можливості.

Під час розгляду справи в суді вказані факти були доведені матеріалами справи та поясненнями свідків.

Дослідивши зібрані по справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що станом на 18.02.2003 року, тобто, на день смерті ОСОБА_4 , заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мешкали разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 , за його життя здійснювали за ним нагляд та після смерті поховали.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з пп. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, зазначену в постанові від 18 грудня 2013 року, справа № 6-138цс13.

Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР).

Якщо спадкодавець помер до ІНФОРМАЦІЯ_3 , то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року „Просудову практику у справах про спадкування, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК).

Перевіряючи доводи заявників судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 постійно проживали зі спадкодавцем в квартирі АДРЕСА_1 , якому належала 1/3 частина даної квартири та по 1/3 частини квартири належала і належить заявникам на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 17.06.1993 року. Після смерті спадкодавця заявники продовжують проживати у вказаній квартирі здійснюють поточний ремонт квартири, сплачують всі необхідні платежі по утриманню квартири, що підтверджено письмовими матеріалами справи та допитом свідків в судовому засіданні.

Таким чином, з огляду на зазначене, в силу ст.549 ЦК УРСР ОСОБА_3 , ОСОБА_1 вважаються такими, що прийняли спадщину, яка залишилася після смерті чоловіка та батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема доведення в судовому засіданні факту прийняття заявниками спадщини, яка відкрилась після смерті їх чоловіка та батька, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту прийняття спадщини.

Керуючись ст. 4, 7, 10, 12, 81, 82, 76-77, 258, 268, 259, 263, 265, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, на підставі ст. 15,16, 1220,1268,1269,1270 ЦК України, ст. 548,549 ЦК УРСР, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , заінтересована особа Військово-цивільна адміністрація м. Волноваха Донецької області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час його смерті за однією адресою: АДРЕСА_3 , та прийняття спадщини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Волноваха Волноваського району Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 квітня 2021 р.

Суддя Н.В.Писанець