справа № 156/171/21
Провадження № 2/156/211/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Федечко М. О.

за участю: секретаря судового засідання Салатюк Г.В.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іваничі цивільну справу № 156/171/21 за позовом ОСОБА_1 до Нововолинської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Нововолинської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки,вказавши,що він являється спадкоємцем за законом на спадкове майно,що залишилося після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 06 листопада 2020 року позивачу визначено додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 подавши до Іваничівської державної нотаріальної контори заяву про її прийняття. Будь-яких інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на земельні ділянки, а саме, площею 0.3532 га та площею 0,1463 га., що призначені для ведення особистого селянського господарства; площею 0,25 га, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, які знаходяться в с. Кропивщина Іваничівського району (Володимир-Волинського району) Волинської області, які були виділені у власність ОСОБА_2 згідно рішення Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області № 17/1 від 29 вересня 1993 року.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак від його представника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити повністю. Представник відповідача Нововолинської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання представником відповідача пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання позову відповідачем у даній справі.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 4 ст. 200 ЦПК України).

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з п.7 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Відповідно до абз.2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Нормами чинного законодавства України визначено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України.

Згідно абзацу 6 п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року ,,Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області № 17/1 від 29 вересня 1993 року, ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку, площею 0.50 га. для ведення особистого підсобного господарства та земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. При житті, 11 травня 2000 року ОСОБА_2 склала заповіт, за яким все належне їй майно де б воно не знаходилось, цілий житловий будинок з господарськими і побутовими будівельними спорудами, що знаходиться в с. Кропивщина Іваничівського району, земельний пай, що знаходиться в приватній агрофірмі «Україна» Іваничівського району заповіла позивачу.

06 листопада 2020 року рішенням Іваничівського районного суду Волинської області позивачу визначено додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 подавши до Іваничівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Згідно довідки Грядівської сільської ради, після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем є ОСОБА_1 . Спадкодавець проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Пережилого подружжя немає. Заповіт від імені ОСОБА_2 посвідчувався Гпрядівською сільською радою за реєстровим номером 57 від 11 травня 2000 року. (а.с.9). Позивачем до матеріалів справи додано витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки з кадастровими номерами земельних ділянок (а.с. 11-16).

Рішеннями Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області від 25 червня 2018 року № 15/12-1 та 15/11-1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства (а.с.17-19).

Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Іваничівською державною нотаріальною конторою 11 вересня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вище вказані земельні ділянки.

Аналізуючи докази в їх сукупності,суд вважає,що оскільки позивач ОСОБА_1 ,являючись спадкоємцем за заповітом,має право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень" на земельні ділянки, площею 0,3532 га та 0,1463 га, що призначені для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходяться в с. Кропивщина Іваничівського району (Володимир-Волинського району) Волинської області, які були виділені спадкодавцю ОСОБА_2 у власність згідно рішення Грядівської сільської ради Іваничівського району 29 вересня 1993 року № 17/1, слід визнати за ним право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1261, 1268-1270, 1296 Цивільного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання АДРЕСА_3 право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на земельні ділянки, площею 0.3532 га кадастровий номер :02:001:0056 та площею 0,1463 га кадастровий номер :02:002:0168, що призначені для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка площею 0,25 га кадастровий номер :02:002:0168, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться в с. Кропивщина Іваничівського району (Володимир-Волинського району) Волинської області, що були виділені у власність згідно рішення Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області № 17/1 від 29 вересня 1993 року, які належали ОСОБА_2 .

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. О. Федечко