1Справа № 335/9892/19 2/335/91/2021
10 березня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дуда Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,
Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач є споживачем послуг, які надаються Концерном «МТМ» у нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року отримав послугу централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 4 647 грн. 84 коп.
Відповідач за вказаний період не виконував належним чином свої зобов`язання з оплати наданих йому послуг, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 4 647, 84 грн., суми інфляційних витрат у розмірі 113, 51 грн., трьох відсотків річних у розмірі 51,04 грн., пеню у розмірі 594,63 грн., а також судові витрати в сумі 1921,00 грн.
27.09.2019 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
29.10.2019 року до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 , в якому останній просив суд визнати причину пропуску строку на подання заяви із запереченнями щодо розгляду позовної заяви за правилами спрощеного провадження поважними, поновити такий строк та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
16.01.2020 року вказане клопотання ухвалою суду було залишено без задоволення.
Представник позивача в останнє судове засідання не з`явилась, але надала заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, на задоволенні позовних вимог наполягає.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку.
10.03.2021 року від представника відповідача - адвоката Нємна Т.І. через канцелярію суду надійшли письмові пояснення, в яких остання просила розгляд справи по суті провести без участі сторони відповідача за доказами, наявними у матеріалах справи та відмовити у задоволенні позову.
За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст.280 ЦПК України.
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Відповідно до статуту Концерну «МТМ», основною метою діяльності підприємства є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут.
Згідно матеріалів, які містяться у справі, 01.01.2008 року відповідач ОСОБА_1 , як власник приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (підвал), та Концерн «МТМ» як теплопостачальна організація, уклали договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600601.
Відповідно до вказаного договору теплопостачальна організація взяла на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в терміни та порядку, встановленими умовами договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами (п.1.1 договору).
Відповідач ОСОБА_1 , власноруч підписуючи договір, погодився із усіма його умовами, отже зобов`язався приймати та оплачувати вартість спожитої теплової енергії за діючими тарифами (цінами) у встановлені умовами договору терміни та порядку: щомісяця до 20 числа, наступного за розрахунковим; а також пеню, нараховану за несплату або несвоєчасну сплату споживачем спожитої теплової енергії відповідно до п.7.2.8 Договору.
Згідно з розрахунком основного боргу по договору № 600601 від 01.01.2008 року купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді заборгованість за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року становить 4 647,84 грн.
Відповідно до розрахунку інфляції за період з листопада 2018 року по березень 2019 року загальна сума інфляційних втрат становить 113,51 грн.
Згідно із розрахунками 3% річних та суми пені за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року, суми заборгованості становлять відповідно та 51,04 грн. та 594,63 грн.
Судом встановлено, що Концерн «МТМ» здійснював через централізовану нероздільну систему трубопроводів постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове приміщення в житловому будинку по АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності відповідачу. Позивач з листопада 2018 року по квітень 2019 року надав відповідачу вказані послуги на суму 4 647,84 грн. Відповідач послуги не оплачує.
Факт відпуску теплової енергії до приміщення відповідача підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії з листопада 2018 року по квітень 2019 року, які кожного місяця спірного періоду направлялись позивачем на адресу відповідача, що підтверджується реєстрами відправлення рекомендованих листів.
Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 (надалі Правила) та Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 (Правила №2).
За вимогами норм ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року № 630, споживачі можуть відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення. Відключення від мереж централізованого опалення здійснюється у порядку, що затверджено центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності зазначеного акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним і не звільняє останнього від обов`язку повернення вартості безпідставно набутого майна.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України по справах №6-95 цс-12 та №6-96цс від 26.09.2012 року, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для застосування всіма судами України.
Відсутність у приміщенні радіаторів, про що стверджує представник відповідача у письмових поясненнях, не означає відсутність споживання послуг з централізованого опалення, оскільки внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку.
Законодавство, яке регулює відносини пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, пов`язує обов`язок споживача сплатити вартість теплової енергії за фактом її споживання.
Отже, при підрахунку теплоспоживання необхідно враховувати, в тому числі, тепловіддачу в приміщенні від поверхонь прокладених трубопроводів (стояків, підводок до приладів тощо), що знаходяться у приміщенні з приладами обліку або без них. Таким чином, за відсутності опалених приладів, але за наявності стояків, підводок до приладів, споживач повинен сплачувати за фактичне тепло, яке виділяється від зазначених трубопроводів.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї в ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Приймаючи до уваги, що відповідачем не було жодним чином доведено що він погасив борг, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачем також не спростовано, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, відповідно ст.ст. 546, 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого неустойкою.
Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 7.2.8. Договору, в разі несплати або несвоєчасної сплати Споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у пункті 6.3. цього Договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати Споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченої платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення в день фактичної оплати.
Таким чином, з урахуванням суми основного боргу, інфляційних втрат, 3% річних і нарахованої пені, загальна суми заборгованості відповідача перед Концерном «Міські теплові мережі» складає 5 407,02 грн.
Виходячи з наведених вимог законодавства, враховуючи та аналізуючи надані докази, суд доходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 , не виконуючи належним чином зобов`язання споживача зі сплати спожитої обумовленої договором № 600601 від 01.01.2008 року теплової енергії, порушив встановлений законом строк і порядок її оплати, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат та пені є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223 ч. 4, 263-265, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, -
Позов Концерну «Міські теплові мережі» - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя В.О. Макаров