Провадження №2/522/3055/21
29 березня 2021 року м.Одеса
Приморський районний суд м.Одеси
у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справ в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням,
До суду надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням.
В обґрунтування позову зазначено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03.09.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Масаловим В.В., зареєстровано в реєстрі за №6580. Проте, у вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає більше ніж рік ОСОБА_5 , який є колишнім чоловіком ОСОБА_3 , на даний час його місцезнаходження позивачам не відомо. Реєстрація ОСОБА_5 в даній квартирі чинить позивачам перешкоди в розпорядженні своєю власністю, крім того призводить до додаткових витрат за комунальні послуги, у зв`язку з чим вони змушені були звернутися до суду з зазначеним позовом.
До суду 29.12.2020 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 12.07.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 17.12.2020 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін із призначенням судового засідання на 22.02.2021 року.
У судове засідання призначене на 22.02.2021 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 23.03.2021 року.
У судове засідання призначене на 23.03.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, в матеріалах справи міститься заява щодо розгляду справи за його відсутністю.
У судове засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не з`явилися, в матеріалах справи міститься заяви щодо розгляду справи за її відсутністю.
У судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 29.03.2021 року.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 46,6 кв.м, житловою площею 32,7 кв.м, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.09.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Масаловим В.В., зареєстровано в реєстрі за №6580 (а.с.8). Зазначений договір був зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 05.09.2002 року та вчинено запис у реєстрову книгу за №517-стр.18-кн.335 пр. (а.с.8зв.).
Згідно відомості №З1-243376-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, наданої Департаментом надання адміністративних послуг ОМР, в зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с.17).
Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 08.05.2019 року Малиновським районним у м.Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1051, ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_9 » (а.с.22).
В позові зазначено, що ОСОБА_5 , який є колишнім чоловіком ОСОБА_3 , зареєстрований в спірній квартирі з 12.07.2018 року, але з 10.10.2019 року в квартирі не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні, на даний час його місцезнаходження позивачам не відомо
На теперішній час у Приморському районному суді м.Одеси розглядається справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.
Також факт не проживання ОСОБА_5 в спірній квартирі з 10.10.2019 року підтверджується Актом про не проживання від 23.10.2020 року, складеному сусідами житлового будинку АДРЕСА_3 , та завіреного начальником виробничої дільниці №5 КП ЖКС «Порто-Франківський» (а.с.9, 10).
На теперішній час у квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_5 (а.с.17), який в квартирі не проживає, однак його реєстрація чинить позивачам перешкоди в розпорядженні власним майном на свій розсуд, крім того призводить до додаткових витрат за комунальні послуги. Відомостей щодо його примусового виселення або здійснення перешкод у користування квартирою матеріали справи не встановлено.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно змісту ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із Постановою ВСУ від 16.11.2016 р у справі №6-709цс16, згідно з положеннями ст.391 ЦК України, лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
При цьому судом встановлено, що відповідач не є власником спірної квартири.
Відповідно до частини першої 383 ЦПК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до частини четвертої 156 ЖК України, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником квартири, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також 405 ЦК України, згідно якої,члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивачів створює їм перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації понад року.
Отже, враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 не проживає у спірній квартирі АДРЕСА_1 більше року, речей відповідача в квартирі не має, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Відповідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно п.26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Оскільки питання щодо стягнення судових витрат позивачем не заявлялось, тому їх вирішення судом не здійснювалось.
Керуючись ст.ст.41, 55 Конституції України, ст.ст.1, 3, 15-16, 316, 317, 318, 319, 321, 328, 391,405 ЦК України, ст.ст.4, 12, 19, 76-81, 89, ч.2 ст. 247, ч.4 ст. 223, 258-259, 265, 268, 280, 282, 284, 353-354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 29.03.2021 року.

Суддя: Домусчі Л.В.