Ухвала

29 березня 2021 року

м. Київ

справа № 462/5828/20

провадження № 61-2523ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Мартєва С. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова

від 26 жовтня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду

від 20 листопада 2020 року за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування судового наказу від 29 вересня 2020 року у справі за заявою Львівського комунального підприємства «Сигнівка» про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про скасування судового наказу, виданого 29 листопада 2020 року Залізничним районним судом міста Львова за заявою Львівського міського комунального підприємства «Сигнівка» (далі - Львівське МКП «Сигнівка») про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в розмірі 6 592,32 грн

та судовий збір - 210,20 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 26 жовтня

2020 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування судового наказу від 29 вересня 2020 року повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з вказаним судовим наказом від 29 вересня 2020 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 оскаржили його в апеляційному порядку.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на судовий наказ від 29 вересня 2020 року відмовлено на підставі пункту 1 частини першої статті 358 ЦПК України.

У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 26 жовтня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року.

Разом з тим, з матеріалів касаційного провадження вбачається,

що оскаржувана ухвала Залізничного районного суду міста Львова

від 26 жовтня 2020 року апеляційним судом по суті не переглядалася.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 31 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Враховуючи зазначене, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 26 жовтня 2020 року про повернення заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 без розгляду на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, згідно з якою суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Разом з тим, касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року надійшла з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

Клопотання про поновлення вказаного процесуального строку від заявників не надійшло, а тому з урахуванням зазначеного, касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особам строк для подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою справляється судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 слід сплатити суму судового збору у розмірі

454 грн, за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів ? ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; призначення платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування судового наказу

від 29 вересня 2020 року у справі за заявою Львівського комунального підприємства «Сигнівка» про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 26 жовтня 2020 року відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку будуть визнані неповажними у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. У разі невиконання у встановлений строк інших вимог - касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. О. Карпенко

С. Ю. Мартєв