Справа № 199/6203/21
РІШЕННЯ

Іменем України

13.12.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання - Мажарі К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, Добропільська районна державна адміністрація, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась заявник через свого представника із вищевказаною заявою окремого провадження, в обґрунтування якої послалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_2 , якому за життя належала право на земельну частку (пай) із землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Чапаєва, розміром 5,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ДН №0184373, виданого на підставі розпорядження Добропільської районної державної адміністрації від 27 червня 1996 року №286. Заявник, в імені якої діяла її мати, оформила свої права на спадщину після батька шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 березня 2000 року, тим самим набувши належне спадкодавцю вищевказане право на земельну частку (пай), у зв`язку із чим до Сертифікату було внесено зміни щодо передачі права на земельну частку (пай) заявнику. Розпорядженням голови Добропільської районної державної адміністрації від 01 липня 2005 року №216 вирішено передати у власність громадян власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП ім. Чапаєва земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видати державні акти на право власності на земельні ділянки замість сертифікатів на право на земельні частки (паї). У додатку №2 до згаданого розпорядження викладено список громадян, яких стосується означене розпорядження, під №301 зазначено « ОСОБА_1 ». На підставі цього розпорядження заявнику було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ДН №155905 від 23 липня 2007 року, в якому ім`я власника земельної ділянки зазначено також як « ОСОБА_1 ». Зазначений факт розбіжності у написанні її прізвища в паспорті та Державному акті на право власності на земельну ділянку заявник з`ясувала при спробі реєстрації за собою права власності на таку земельну ділянку. Задля усунення означеної розбіжності 25 червня 2021 року заявник звернулась до відділу у Добропільському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області з питанням про внесення змін до Державного акту на право власності на земельну ділянку, однак у відповідному листі отримала відмову, мотивовану тим, що виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку Державного акту не допускається. З викладених підстав заявник звернулась до суд із даною заявою, в якій просить встановити факт належності їй вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку призначено до розгляду в судове засіданні з повідомленням учасників справи. Цією ж ухвалою до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Добропільську районну державну адміністрацію.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони заявника та підтримання вимог заяви.

За таких обставин суд у відповідності до ст.ст.10, 211, 223, 294 ЦПК України вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені на ступні фактичні та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявниці ОСОБА_2 , внаслідок чого відкрилась спадщина на належне останньому спадкове майно, зокрема на належне останньому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ДН №0184373 від 27 червня 1996 року право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Чапаєва, розміром 5,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказане спадкове майно успадкувала заявник, отримавши відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 06 березня 2000 року через свою матір як законного представника. Викладене підтверджується копіями сертифікату, свідоцтва про право на спадщину, свідоцтв про народження та смерть, паспорту заявника.

У зв`язку із вищевказаним успадкуванням заявником майна її померлого батька головою Добропільської районної державної адміністрації внесено зміни до Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ДН №0184373 від 27 червня 1996 року, а саме зазначено заявника ОСОБА_1 як нового власника права на земельну частку (пай).

Розпорядженням голови Добропільської районної державної адміністрації від 01 липня 2005 року №216 вирішено: передати у власність громадянам-власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП ім. Чапаєва земельні ділянки площею 1994,1 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірах згідно додатку; видати державні акти на право власності на земельні ділянки громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва замість сертифікатів на земельні частки (паї) КСП ім. Чапаєва Криворізької сільської ради. Додатком №2 до вказаного розпорядження визначено список громадян-власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Чапаєва, яким треба видати державні акти на право власності на земельні ділянки. У цьому списку за №301 значиться « ОСОБА_1 », площа паю 5,35 га.

На підставі вищевказаного розпорядження 23 липня 2007 року на ім`я ОСОБА_1 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ДН №155905, який посвідчує право власності на земельну ділянку площею 5,35 га, розташовану на території Криворізької сільської ради із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Копіям вказаного акту наявна в матеріалах справи.

25 червня 2011 року заявник звернулась до Відділу у Добропільському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області із заявою про виправлення помилки в Державному акті на право власності на земельну ділянку Серія ДН №155905, оскільки в ньому зазначено прізвище заявника, яке відрізняється однією літерою від її прізвища у паспорті - « ОСОБА_1 » замість вірного « ОСОБА_1 ». У відповідь на таку заяву її адресатом своїм листом від 25 червня 2021 року №390/103-21 повідомлено про неможливість виправлення в державному акті, оскільки відповідно до Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку не допускається.

Правовідносини, які виникли між учасниками справи, врегульовані нормами Конституції України, ЦПК України.

Так, відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

За змістом ст.ст.293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, одним із яких є встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

За змістом ст.ст.76, 89, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви і необхідність її задоволення, ґрунтуючи своє рішення на наступному.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно до положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав.

Наведена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі №320/948/18, Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2021 року по справі №733/324/21, п.12 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Стосовно обставин правовідносин учасників даної цивільної справи, то судом за наслідками розгляду справи на підставі аналізу змісту наявних у справі доказів, зокрема документів, які посвідчують особу заявника та її померлого батька, як спадкодавця, факт набуття заявником права власності на спадкове майно та подальше оформлення спадкових прав, передачу у власність земельних ділянок власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) та видачу державних актів на право власності на земельну ділянку замість таких сертифікатів, в контексті наведених вище правових висновків і норм законодавства підтверджено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ДН №155905, виданий 23 липня 2007 року на ім`я « ОСОБА_1 » на підставі розпорядження голови Добропільської райдержадміністрації від 01 липня 2005 року №216, дійсно належить саме заявнику, а розбіжності в одну літеру в написанні прізвища заявника у паспорті та зазначеному державному акті зумовлені виключно допущеною технічною помилкою при здійсненні оформлення такого державного акту. За таких обставин, оскільки встановлення даного юридичного факту необхідно заявнику для належного оформлення набутого права власності на земельну ділянку, зазначену у вищевказаному державному акті, який за своїм характером є правовстановлюючим документом, можливість усунути встановлений недолік із помилкового написання прізвища заявника як власника земельної ділянки в позасудовому порядку відсутня з об`єктивних причин, оскільки за змістом ст.ст.126 ЗК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про державний земельний кадастр», Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою виправлення описки в державному акті на право власності на земельну ділянки не допускається, а внаслідок змін у законодавстві наразі державні акти на право власності на земельну ділянку вже не видаються, а право власності на земельну ділянку оформлюється в порядку наведеного законодавства із видачею витягів з відповідних державних реєстрів, враховуючи, що встановлення даного юридичного факту не пов`язано із подальшим вирішенням спору про право, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог заяви окремого провадження, а отже і про можливість її задоволення.

У відповідності до ст.294 ч.7 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.2, 4, 7, 19, 23, 76-81, 89, 95, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (адреса місцезнаходження: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, 16), Добропільська районна державна адміністрація (адреса місцезнаходження: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Московська, 1), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий Добропільським МВ ГУМВС України в Донецькій області), державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН №155905, виданого 23 липня 2007 року на ім`я « ОСОБА_1 » на підставі розпорядження голови Добропільської райдержадміністрації від 01 липня 2005 року №216.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 20 грудня 2021 року.

Суддя А.М. Авраменко