печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Соколова О.М.

секретаря судового засідання - Прокурні А.Г.

розглянувши в загальному порядку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАКСИМУМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк», правонаступником якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум», звернулось до Печерського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з останнього 10632,29 доларів США, що еквівалентно 274 152,61 грн. за курсом НБУ станом на 08.08.2017, судові витрати стягнути з відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 27.07.2007 року між ПАТ «Конверсбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №164/840-ФО відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 29.446 доларів США у тимчасове користування до 26.07.2013 року, на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності (17% річних). Позивач своє зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач від виконання вказаних зобов`язань ухиляється, в наслідок чого позивач змушений звернутись до суду для захисту своїх порушених прав у визначений ним спосіб.

До судового засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позову просив відмовити. Також подав відзив на позовну заяву,у якому зазначив, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.07.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15.09.2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №164/840-ФО від 27.07.2007 року у розмірі 193999, 97 грн. та судові витрати. В подальшому на виконанні Відділу ДВС Шевченківського управління юстиція у місті Києві перебувало вказане рішення. В межах виконавчого провадження було оголошено в розшук, вилучено та реалізовано заставний автомобіль марки PEUGEOT марки 407 ST 2.0 Е, 2007 р.в. Кошти від реалізації направлено в рахунок виконання рішення. Виконавчі дії завершено. Проте, 18.12.2017 року позивач повторно звернувся до суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за одним і тим же кредитним договором №164/840-ФО від 27.07.2007 року. Вказує, що після ухвалення рішення про стягнення боргу, кредитор має право на повторне звернення до суду лише після для стягнення інфляційного нарахування на суму боргу, проте у позовних вимогах позивач просить стягнути лише суму боргу за договором.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає не задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту позову, 27.07.2007 року між ПАТ «Конверсбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №164/840-ФО відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 29 446 доларів США у тимчасове користування до 26.07.2013 року, на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності (17% річних).

Також зі змісту позову вбачається, що рішенням Банку № 33 від 05.07.2012 року ПАТ «КОНВЕРСБАНК» змінило назву на ПАТ «Міський комерційний банк».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки.

На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ПАТ «Конверсбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.

Відповідно дост. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать.

Однак як вказує позиваач, відповідач свої зобов`язання по договору не виконує належним чином, чим порушує умови договору та норми цивільного законодавства, зокрема ст. ст. 526, 1054 ЦК України.

Відповідно до довідки про суму кредитної заборгованості, за підписом уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» Р.А. Оберемок, за кредитним договором №164/840-ФО від 27.07.2007 року, то станом на 08.08.2017 р. за ним обліковується прострочена заборгованість у сумі 10632,29 доларів США, що еквівалентно 274 152,61 грн. за курсом НБУ станом на 08.08.2017 року.

Як вбачається з відзиву відповідача, між ОСОБА_1 та ПАТ «Конверсбанк», правонаступником якого є ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» було укладено кредитний договір №164/840-ФО від 27.07.2007 року.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.07.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15.09.2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Конверсбанк» заборгованість за кредитним договором №164/840-ФО від 27.07.2007 року у розмірі 193999, 97 грн. та судові витрати.

Так, як вбачається з рішення суду від 15.09.2011 року у справі № 2-134/11 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Конверсбанк» заборгованість за кредитним договором №164/840-ФО від 27.07.2007 року в розмірі 193 999,97 грн., з яких 22767,55 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.06.2011 року становить 18377,67 грн. та складаються з 10 223 доларів США заборгованість за кредитом; 8393,23 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 1082,06 доларів США прострочена заборгованість за відсотками; 12622,30 доларів США заборгованість за відсотками, які обліковуються на 8 класі; 1866,40 пеня,а також витрати по оплаті державного мита у сумі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, здовідки про інформацію про виконавче провадження вбачається, що на виконанні у Відділі ДВС Шевченківського управління юстиції у місті Києві перебувало вказане рішення. В межах виконавчого провадження № 31773812 було оголошено в розшук, вилучено та реалізовано заставний автомобіль марки PEUGEOT марки 407 ST 2.0 Е, 2007 р.в. Кошти від реалізації направлено в рахунок виконання рішення. 26.07.2012 до відділу надійшла заява від стягувача ПАТ «Конверсбанк» відповідно до якої просить виконавчі дії завершити на підставі ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того, 26.07.2012 боржником сплачено в повному обсязі виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, у ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З викладеного вбачається, що за кредитним договором №164/840-ФО від 27.07.2007 року, рішенням суду вже стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 , та в рамках виконавчого провадження № 31773812 державним виконавцем в порядку примусового виконання реалізовано майно боржника на виконання рішення.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, належних та допустимих доказів, передбачених ст.ст. 77, 79, 81 ЦПК України, позивачем до позову не надано, так позивачем не надано копії кредитного договору №164/840-ФО від 27.07.2007 року, належного розрахунку про стан заборгованості, як і не надано доказів рішення Банку № 33 про зміну правонаступника, та які підтверджують право позивача на звернення до суду та стягнення заборгованість за вказаним договором.

Слід зазначити, що позивачем долучено до матеріалів копію електронної картки боржника, проте з вказаних карток вбачається, що вони зареєстровані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не є сторонами у даній справі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором з відповідача призведе до подвійного стягнення одного і того ж боргу за один і той самий період часу, який виник на підставі одного і того ж кредитного договору, оскільки у рамках виконавчого провадження № 31773812 вже виконано рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №164/840-ФО від 27.07.2007 року з ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАКСИМУМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 16, 526, 599 ЦК України, ст. ст. 81, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАКСИМУМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Соколов