Справа № 347/2239/19
Провадження № 22-ц/4808/369/21
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Косівського районного суду від 10 серпня 2020 року, ухвалене у складі судді Гордія В.І. у м. Косові,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Позовна заява мотивована тим, що сторони з 19 вересня 2015 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Середньоберезівською сільською радою Косівського району Івано-франківської області, актовий запис №7. В шлюбі народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відповідачем стосунки не склалися і на даний час сторони спільно не проживають. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріально не допомагає та не надає кошти на їх утримання. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 є батьком доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вана перебуваєу відпустці по доглядду задитиною віком до трьох років, просила стягувати із відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Заочним рішенням Косівського районного суду від 10 серпня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання до досягнення неповнолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку в розмірі 1200 (одна двісті) грн. тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнення аліментів розпочато з 15.11.2019 року, тобто з моменту звернення до суду.

Стягнуто з ОСОБА_2 840,80 грн. судового збору на користь отримувача коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, він вже сплачує аліменти у розмірі ј частки від усіх видів доходу аліментів на утримання доньки на підставі рішення Косівського районного суду від 12 лютого 2020 року. Його середньомісячний дохід становить 12 000 грн, таким чином, стягнення 1200 грн аліментів на утримання ОСОБА_1 ставить його в важке матеріально становище. Крім того, на його утриманні перебувають батьки пенсійного віку. Вказує, що ОСОБА_1 не перебуває в декретній відпустці, працевлаштована, тому стягнення 1200 грн аліментів на її утримання є передчасним.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на припис закону, який дає право жінці, з якою проживає дитина на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а також те, що під час розгляду справи в суді знайшов підтвердження факт того, що малолітня дитина дійсно проживає разом із мамою, і їй не виповнилось трьох років, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Окрім того, у відповідності до вимог ч.1 ст.79 СК України, стягнення аліментів слід проводити від дня подання позовної заяви

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19 вересня 2015 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Середньоберезівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7 (а.с.3).

За час перебування в шлюбіу сторін народилась дитина дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 18.10.2017 року (а.с.4).

Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім?ї від 04.11.2019 року, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в господарстві своєї матері, в с. Вижній Березів, Косівського району. Окремого житлового будинку на території села немає. Разом із нею проживає її малолітня дитина, ОСОБА_5 ,1917 р.н., яка зареєстрована по місцю реєстрації матері (а.с.5).

Довідкою виданою виконкомом Вижньоберезівської сільської ради від 10.02.2020 року за № 244 стверджується, що ОСОБА_1 , 1996 року ніде не працює з 28.10.2019 року та має на своєму утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , 2017 р.н. Трудова книжка серії НОМЕР_2 від 01.09.2016 року (а.с.56).

Згідно довідки про про заробітну плату відповідача за 2019 рік, ОСОБА_2 має постійне місце праці та його річний заробіток становить 195 256 грн 19 коп.(а.с.27).

Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини першої статті 80 СК Украйни аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частин другої та третьої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Відповідно до частини четвертої статті 84 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 84, 182 СК України вірно врахував матеріальний стан відповідача та прийшов правильного висновку, що останній є молодою, працездатною особою і спроможний сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн щомісячно до досягнення дининою троирічного віку.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неможливості сплати аліментів у визначеному судом розмірі, оскільки спростовується його річним заробітком у розмірі 195 256 грн 19 коп.(а.с.27).

Також суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що на його утриманні відповідача непрацездатні батьки, так як подані письмові докази підтверджують про доходи батьків, та відповідачем не надано доказів необхідності їхнього матеріального утримання та доказів щодо понесених матеріальних витрат на їх утримання.

Крім того, апелянтом не подано доказів сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ј частки від його доходу.

Отже, суд першої інстанції, визначаючи підстави для стягнення аліментів на утримання дружини, врахував правила статті 84, 1СК України, дав правильну оцінку зібраним у справі доказам для визначення належного до сплати розміру аліментів.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. Заочне рішення Косівського районного суду від 10 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 26 березня 2021 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський