Справа № 569/2867/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю представника позивача Кузьми Н.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Рівнетеплоенерго» (надалі - позивач), діючи через свого представника Тємнову І.Л. , звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 27 734 грн. 34 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання до багатоквартирного будинку, що по АДРЕСА_1 , співвласником і споживачем якого є ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Вказує, що відповідач не оплачує послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого за ним станом на 01 листопада 2020 року утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 27 734 грн. 34 коп.

15 березня 2021 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати позовну давність та відмовити позивачу в задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з лютого 1999 року по січень 2018 року, в зв`язку з пропуском строку позовної давності. В частині стягнення заборгованості за період з лютого 2018 року по листопад 2020 року просить відмовити за недоведеністю вимог. Зазначає, що позивачем не подано жодних доказів, які свідчать про те, що саме позивач надає послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого він є. Крім того, вказує, що між позивачем та відповідачем не існує укладеного договору на підставі якого у позивача та відповідача повинні були виникнути взаємні права та обов`язки.

22 березня 2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що 26 травня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнетеплоенерго» був укладений договір № 49197 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води. Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності вказує, що відповідно до п. 9.2. договору, сторони домовились про встановлення п`ятирічного строку позовної давності для звернення до суду із заявами про стягнення підприємством заборгованості із споживача. Крім того, як вбачається з роздруківки по особовому рахунку, відповідачем проводились оплати заборгованості, в зв`язку з чим строк позовної давності перервався, а тому не є пропущеним.

Представник позивача Кузьма Н.В. в судовому засіданні позов підтримала з мотивів у ньому наведених та просила його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просив застосувати позовну давність та стягнути заборгованість в межах позовної давності. Вказав, що він підписував договір, який долучений позивачем до відповіді на відзив.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено, ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), споживачем яких є ОСОБА_1

26 травня 2015 року між ТОВ «Рівнетеплоенерго» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання № НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 1.1 договору ТОВ «Рівнетеплоенерго» зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п. 2.3. договору споживач проводить оплату за отримані послуги шляхом перерахування коштів на рахунок товариства. Розрахунковий період оплати один календарний місяць. Термін внесення платежів не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Аналогічні положення містить і стаття 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на час розгляду справи.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Обов`язок відповідача як споживача житлово-комунальних послуг, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.

Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, протилежного суду не доведено.

Розрахунок вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «Рівнетеплоенерго» за тарифами з теплопостачання у розмірах затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №6 від 04 січня 2011 року (із відповідними змінами) та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями послуг» (із відповідними змінами).

Відповідач не виконує свого обов`язку по оплаті цих послуг, внаслідок чого за ним станом на 01 листопада 2020 року утворилася заборгованість в розмірі 27 734 грн. 34 коп., що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № НОМЕР_3 .

Таким чином суд доходить висновку про те, що відповідач, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води належної якості, зобов`язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Однак, відповідач користуючись послугами з теплопостачання ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснював їх оплату лише частково, що підтверджується особовим рахунком № НОМЕР_3 , а тому є підстави для стягнення з нього заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно з частинами 1,5 ст. 261 ЦК України, встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України, визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

При цьому часткова оплата комунальних послуг відповідачем не є підставою для переривання строку позовної давності. В матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про визнання боргу за спірний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Пунктом 9.2 договору № 49197 від 26 травня 2015 року, укладеного між ТОВ «Рівнетеплоенерго» та ОСОБА_1 передбачено, що сторони даного договору домовились про встановлення п`яти річного строку позовної давності для звернення до суду із заявами про стягнення підприємством заборгованості із споживача, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 259 ЦК України і свідчить про наявність підстав стягнення заборгованості за п`ять років.

Таким чином, позовна давність у цій справі спливла до позовних вимог про стягнення боргу щодо тих щомісячних платежів від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом минуло п`ять років. Позивач звернувся до суду з позовом 10 лютого 2021 року. Послуги, надані у лютому 2016 року, відповідач мав оплатити до 20 березня 2016 року включно, тому позовна давність повинна обчислюватися з березня 2016 року.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з теплопостачання та гарячого водовідведення з березня 2016 року по листопад 2020 року. Відповідна заборгованість в межах позовної давності становить 8 411 грн. 64 коп.

За вищевикладених обставин, суд доходить висновку щодо часткового задоволення позову в межах позовної давності з березня 2016 року по листопад 2020 року в розмірі 8 411 грн. 64 коп.

В частині вимог позивача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з лютого 1999 року по лютий 2016 року суд відмовляє, в зв`язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 688 грн. 47 коп. (8411,64х2270/27734,34).

Керуючись ст.ст. 11, 264, 259, 526, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час розгляду справи), ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", ст. ст. 3, 12, 13, 81, 82, 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 8 411 (вісім тисяч чотириста одинадцять) гривень 64 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» судовий збір в розмірі 688 (шістсот вісімдесят вісім) гривень 47 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», місцезнаходження: вул. Д. Галицького, буд. 27, м. Рівне, .

Відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 31 березня 2021 року.

Суддя О.О. Першко