Справа № 428/1204/21
Провадження №2/428/700/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021року Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської військово цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської військово цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи вимоги тим, що наприкінці 2013р. позивачі познайомилися з ОСОБА_3 та з січня 2014р. почали мешкати разом з нею у квартирі АДРЕСА_1 . З ОСОБА_3 у позивачів склалися дуже гарні стосунки, вони вели з нею спільне господарство, мали спільний бюджет, проживали однією сім`єю. 12.06.2020р. у ОСОБА_3 трапився інфаркт та її поклали до лікарні. Позивачі постійно доглядали за нею, купували необхідні ліки, речі, приносили їжу, чергували у лікарні по черзі. Після виписки ОСОБА_3 з лікарні, позивачі організували для неї все необхідне за рекомендаціями лікарів, щоденно здійснювали догляд за нею. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Організацією похорон займалися позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . На час смерті ОСОБА_3 була зареєстрована у зазначеній вище квартирі. Звернувшись до нотаріуса з питанням щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , позивачам нотаріусом було відмовлено з підстав відсутності доказів родинного зв`язку між ними або доказів на підтвердження проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Тому, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом і просять суд встановити факт того, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з січня 2014р. по 10.07.2020р. (день смерті ОСОБА_3 ) проживали однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; визнати за ОСОБА_2 , як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 47,8 кв.м.; визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 47,8 кв.м.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у вступному слові обставини, викладені в обґрунтування позову підтримала, додатково пояснила, що вона та її чоловік ОСОБА_2 орендували квартиру у буд. АДРЕСА_2 . У сусідньому під`їзді мешкала одинока бабуся ОСОБА_3 , мешкала вона сама, нікого з рідних у неї не було, вони почали їй допомагати. Купували продукти, допомогали по господарству. З ОСОБА_3 вони познайомилися та здружилися у 2013р. Потім ОСОБА_3 запропонувала їм не витрачати зайві кошти на оренду житла та переїхати до неї і мешкати усім разом, допомагати їй по господарству, піклуватися про неї. З січня 2014р. вони почали мешкати разом з ОСОБА_3 у її квартирі АДРЕСА_1 . У них склалися дуже гарні стосунки і з того часу вони проживали разом однією дружною сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, турбувалися один про одного. Майже відразу вони почали називати ОСОБА_3 бабусею, а вона їх внучатами. 12.06.2020р. у ОСОБА_3 трапився інфаркт та її поклали до лікарні. Бабуся знаходилася у лікарні в неврологічному відділені, вони з чоловіком постійно перебували з нею у лікарні (чергувалися з чоловіком по черзі). Вони разом доглядали за бабусею, купували необхідні ліки, приносили їжу та необхідні речі. Потім лікарі повідомили їх, що планують виписувати бабусю, і про те, що після виписки їх бабуся буде потребувати постійного догляду. Також лікарі надали їм детальні рекомендації щодо домашнього догляду за бабусею. 04.07.2020р. вони забрали бабусю додому. Вдома для неї організували все так як рекомендували лікарі, щоденно проводили все необхідне щодо догляду за бабусею. Але трапилося так, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Організацією похорон бабусі займалися вони з чоловіком, у них на руках наявні всі документи по похованню. Після смерті бабусі залишилася спадщина на квартиру, яка належить померлій. Всі документи по квартирі перебувають у них, вони сплачують за квартиру комунальні послуги, утримують її. На час смерті бабуся була зареєстрована у квартирі. Вони з чоловіком та ОСОБА_3 мешкали разом з січня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (день смерть бабусі) у квартирі АДРЕСА_1 . Вони спільно вели господарство, спільні доходи витрачалися на їх спільні потреби, вони піклувалися один про одного, в будь якій життєвій ситуації морально та матеріально підтримували один одного, мали взаємні права та обов`язки, були однією сім`єю.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він мешкає у будинку АДРЕСА_3 . По сусідству з ним, точніше над ним мешкала ОСОБА_3 . У неї була дочка, але вона багато років тому померла. Інших родичів у ОСОБА_3 не було. ОСОБА_6 була одинокою людиною. У них двір маленький, тому вони живуть як одна велика родина, знають один про одного майже все. Постійно спілкуються у дворі, допомагають один одному. Йому відомо, що в квартирі АДРЕСА_1 мешкала ОСОБА_3 . Потім десь на початку 2014 року до неї переїхали мешкати ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_7 . Вони стали жити як одна родина, з самого початку називали вони один одного бабуся та онуки, він навіть і не знав, що вони не рідні. Відносини у них були дуже гарні, у них був спільний бут, спільно вони купували продукти та їли, допомагали один одному, утримували квартиру, прибирали її. Неодноразово на вулиці він чув від самої ОСОБА_8 , що вона бажає залишити свою квартиру ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Йому відомо, що коли ОСОБА_6 потрапила до лікарні (у неї трапився інфаркт), то ОСОБА_11 та ОСОБА_12 купували ліки, щодня по черзі бігали до лікарні, потім забрали бабусю додому і доглядали за нею. Він особисто цікавився у них про стан бабусі та вони йому розповідали, що з бабусею. Потім десь у середині літа 2020 року ОСОБА_6 померла. Саме ОСОБА_12 та ОСОБА_11 займалися її похованням, саме вони потім розносили по будинку поминальні пакунки. До теперішнього часу саме вони доглядають за квартирою та утримують її. Підтвердив той факт, що у квартирі АДРЕСА_1 з початку 2014 року по літо 2020 року спільно постійно мешкали однією дружною родиною ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що мешкає у будинку АДРЕСА_4 . Йому відомо, що в квартирі АДРЕСА_1 мешкала ОСОБА_3 , яка спочатку мешкала одна, а потім десь на початку 2014р. до неї переїхали мешкати ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_7 . У них маленький будинок на дванадцять квартир і невеликий двір, вони вечорами зустрічаються на вулиці та усі сидять на лавочці, гуляють їх діти, інколи навіть свята разом відзначають майже усім двором. Вони добре товаришують з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Тому добре знає що відбувається у кожного в родині. В ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 були гарні стосунки, називали вони один одного бабуся та онуки. У них був спільний бут, спільно вони купували собі продукти, разом готовили їсти, утримували квартиру та прибирали її, вони допомагали один одному у всьому. Він також був свідком того, як ОСОБА_6 якось навесні сидячі на лавочці в розмові казала, що її квартира залишиться після неї ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Потім у бабусі трапився приступ, викликали швидку та вона забрала бабусю до лікарні. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по черзі чергували у лікарні, купували необхідні ліки, вони бачилися у цей час і цікавилися станом бабусі. Також йому відомо, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 забрали бабусю до дому, доглядали її, але десь влітку 2020 року ОСОБА_6 померла. Саме ОСОБА_12 та ОСОБА_11 займалися її похованням. Родичів у ОСОБА_3 не було. Підтвердив факт того, що у квартирі АДРЕСА_1 з початку 2014 року по літо 2020 року спільно постійно мешкали однією дружною родиною ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також те, що ОСОБА_6 бажала щоб ОСОБА_12 та ОСОБА_14 отримали її квартиру у спадок.

Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 11.07.2020р. ВДРАЦС по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 28.12.1998р., виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 28.12.1998р. №302, копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.01.2008р., посвідченого виконуючим обов`язки державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенком О.М., зареєстрованим в реєстрі за №27, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.02.2008р. №17843911, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . Відповідно до копії листа №18/01-16 від 26.01.2021р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Кутовою К.О., встановлено, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відсутні докази підтвердження факту родинних зв`язків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , або доказів їх спільного проживання однією сім`єю не менше п`яти років зі спадкодавцем до відкриття спадщини.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд враховує наступне.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вимог ч. 1, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року зазначено, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали з ОСОБА_3 однією сім`єю більше п`яти років, що встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача, а також свідків.

Виходячи з цього, суд вважає можливим встановити факт проживання спадкоємців зі спадкодавцем однією сім`єю у період з січня 2014р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

З повідомлення приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Кутової К.О. встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла в м. Сєвєродонецьку Луганської області ІНФОРМАЦІЯ_1 в Спадковому реєстрі не зареєстрована, до нотаріуса зверталися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 .

Таким чином, з матеріалів справи, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є спадкоємцями четвертої черги. Враховуючи відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що обставини, викладені ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а отже позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської військово цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України , суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) до Сєвєродонецької міської військово цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, б. Дружби Народів, буд.32, ) про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з січня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (день смерті ОСОБА_3 ) проживали однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 47,8 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 47,8 кв.м.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І. О. Юзефович