КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 760/24727/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4990/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Гребнєва Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемберка Олега Петровича на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20 січня 2021 року, постановлену під головуванням судді Калініченко О.Б., по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемберка Олега Петровича, заінтересована особа ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати протиправним та незаконним рішення головного державного виконавця Подільського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Шемберка О.П. про відмову у відкритті виконавчого провадження, яке було прийнято у формі повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 08 жовтня 2020 року № 63220074/9; скасувати рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження та повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 08 жовтня 2020 року № 63220074/9; зобов`язати Подільський РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) прийняти три виконавчі листи № 759/4616/19 від 29 вересня 2020 року до виконання та відкрити виконавче провадження на підставі поданої стягувачем ОСОБА_1 заяви про відкриття виконавчого провадження від 30 вересня 2020 року та трьох виконавчих листів за № 759/4616/19 від 29 вересня 2020 року, об`єднати три виконавчі листи за № 759/4616/19 від 29 вересня 2020 року в єдине (в одне) виконавче провадження (а.с. 1-5).

Скаргу мотивовано тим, що у провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення способу участі батька у вихованні дитини, в якій рішенням від 28 липня 2020 року позовні вимоги позивача задоволено частково та 29 вересня 2020 року видано виконавчі листи.

Зазначав, що звернувся до Подільського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) з заявою про відкриття виконавчого провадження щодо виконання зазначеного рішення, однак 19 жовтня 2020 року отримав повідомлення від 08 жовтня 2020 року № 63220074/9 головного державного виконавця Шемберко О.П. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, з якого вбачається, що причиною відмови у відкритті виконавчого провадження є відсутність у одному із трьох виконавчих листів заходів примусового виконання рішення суду, тобто відсутність зобов`язальної частини щодо боржника, де прямо мало бути зазначено, що боржника було зобов`язано рішенням суду виконувати визначений судом спосіб (графік) участі батька у вихованні дитини. Посилався на те, що ним було подано також два інших виконавчих листи, в яких судом була викладена зобов`язальна частина щодо виконання боржником графіка участі батька у вихованні дитини. Вважає, що ці три виконавчі листи повинні розглядатися як одне ціле та за цими трьома виконавчими листами разом має бути відкрите єдине виконавче провадження.

У відзиві на скаргу головний державний виконавець Подільського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Шемберко О.П. просив відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на п. 7 ч. 4 ст. 4 та ст. 10, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» зазначив, що рішенням визначено спосіб участі стягувача у вихованні дитини, але не вказано яким із заходів примусового виконання підлягає виконанню рішення суду. Законом передбачено інші заходи примусового характеру, які містить розділ VIII Закону «Виконання рішень немайнового характеру», тобто про рішення за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Вказував, що аналізуючи резолютивну частину виконавчого документа, поданого стягувачем до відділу, відносно якого зареєстровано виконавче провадження № 63220074, даною частиною рішення суду визначено спосіб участі стягувача у вихованні доньки, але при цьому в ній не міститься ознак застосування примусових заходів до будь-яких осіб. У даному випадку рішення суду в частині визначення способу участі у вихованні дитини є логічно завершеним, доповнюючим та роз`яснюючим для виконавчих документів, виданих відносно інших частин рішення суду, зокрема щодо зобов`язання боржника вчинити певні дії у певний конкретний вже визначений спосіб, а тому за наведених обставин, виконавчий лист щодо визначення способу участі у вихованні доньки не може виконуватись в рамках окремого виконавчого провадження (а.с. 39-41).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 січня 2021 року зазначену скаргу задоволено частково. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Подільського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Шемберка О.П. щодо повернення на підставі повідомлення № 6322074/9 від 08 жовтня 2020 року стягувачу виконавчого листа № 759/4616/19, виданого 29 вересня 2020 року Солом`янським районним судом м. Києва без прийняття до виконання. Скасовано рішення у виді повідомлення № 6322074/9 від 08 жовтня 2020 року, винесене головним державним виконавцем Подільського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Шемберка О.П. щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. В задоволенні іншої частині заявлених вимог відмовлено (а.с. 57-60).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 07 лютого 2021 року головний державний виконавець Подільського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Шемберко О.П. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги (а.с. 64-85).

На обґрунтування скарги зазначив, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права. Вказував, що аналізуючи резолютивну частину виконавчого документа, поданого стягувачем до відділу, відносно якого зареєстровано виконавче провадження № 63220074, даною частиною рішення суду визначено спосіб участі стягувача у вихованні доньки, але при цьому в ній не міститься ознак застосування примусових заходів до будь-яких осіб. Вважає, що за наведених обставин, виконавчий лист щодо визначення способу участі у вихованні доньки не потребує процедури примусового виконання та відкриття виконавчого провадження, оскільки не несе в собі ознак примусу, а тому дії головного державного виконавця при прийнятті рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є правомірними та такими, що вчинені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відзиви на апеляційну скаргу від осіб, які беруть участь у справі, до суду не надходили.

В судовому засіданні головний державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемберко О.П. підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, були сповіщені телефонограмами та повідомленнями на зазначені учасниками адреси електронної пошти, тобто належним чином, про що у справі наявні докази. Заінтересована особа ОСОБА_2 була сповіщена врученням повідомлення особисто (а.с. 96-100).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції виходив з того, що головним державним виконавцем Шемберко О.П. не враховано положення ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», а тому його дії щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є неправомірними.

Колегія суддів погодилась з такими висновками суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення способу участі батька у вихованні дитини задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні, побаченнях та особистому вихованні доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до початку навчання дитини в шкільному закладі:

- кожні перші та треті вихідні кожного місяця з можливістю залишення дитини на ніч за фактичним місцем проживання батька, а саме: АДРЕСА_1 , починаючи з 10 год. 00 хв. кожної першої та третьої суботи кожного місяця до 18 год. 00 хв. кожної першої та третьої неділі кожного місяця;

- кожний другий та четвертий понеділок і четвер кожного місяця з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., біля місця проживання дитини;

- у дні народження близьких родичів: батька дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кожного року; бабусі дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кожного року; дідуся дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 кожного року, починаючи з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.;

- у дні народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 через рік почергово (один рік з батьком, наступний з матір`ю).

Зобов`язано ОСОБА_2 передавати та забезпечувати побачення ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення суду 29 вересня 2020 року Солом`янським районним судом міста Києва було видано три виконавчі листи (а.с. 10-12).

30 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) з заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с. 7-8).

За результатами поданої заяви головним державним виконавцем Подільського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Шемберко О.П. винесено повідомлення від 08 жовтня 2020 року № 63220074/9 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 759/4616/19, виданого 29 вересня 2020 року, за яким: визначено ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до початку навчання дитини в шкільному закладі:

- кожні перші та треті вихідні кожного місяця з можливістю залишення дитини на ніч за фактичним місцем проживання батька, а саме: АДРЕСА_1 , починаючи з 10 год. 00 хв. кожної першої та третьої суботи кожного місяця до 18 год. 00 хв. кожної першої та третьої неділі кожного місяця;

- кожний другий та четвертий понеділок і четвер кожного місяця з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., біля місця проживання дитини;

- у дні народження близьких родичів: батька дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кожного року; бабусі дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кожного року; дідуся дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 кожного року, починаючи з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.;

- у дні народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 через рік почергово (один рік з батьком, наступний з матір`ю) (а.с. 9).

Підставою повернення у повідомленні зазначено, що резолютивна частина пред`явленого до виконання виконавчого документа не містить заходів примусового виконання рішення суду, передбачені ст. 10, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки даним рішенням визначено спосіб участі стягувача у вихованні дитини, але не вказано, яким із заходів примусового виконання підлягає виконанню рішення суду. На підставі п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто виконавчий лист без прийняття до виконання.

Як зазначав заявник в поданій скарзі та не оспорював державний виконавець, інші виконавчі листи не поверталися, їх стан розгляду заявнику невідомий.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 139-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За положеннями ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів.

Згідно з п. 1 ч. 1. ст. 26 Законом України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням (ч. 6 ст. 26 Законом України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Згідно з ч. 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч. 3 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею (ч. 6 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порядок виконання рішень державним виконавцем про встановлення побачення з дитиною також передбачений розділом IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції, що головним державним виконавцем Шемберко О.П. не враховано положення ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», а тому його дії щодо винесення повідомлення від 08 жовтня 2020 року № 63220074/9 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є неправомірними, що є підставою для скасування вказаного рішення державного виконавця у виді повідомлення.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 липня 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Виходячи з вищезазначеного, не підлягають задоволенню вимоги скаржника про зобов`язання Подільського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) прийняти три виконавчі листи № 759/4616/19 від 29 вересня 2020 року до виконання та відкрити виконавче провадження, об`єднати їх в єдине (в одне) виконавче провадження, оскільки такі повноваження належать до компетенції виключно органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому не підлягає скасуванню.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, тому апеляційним судом відхилені.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемберка Олега Петровича - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20 січня 2021 року-залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 02 квітня 2021 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова