Справа № 942/880/20
Провадження № 22-ц/810/118/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 21 грудня 2020 року ухваленого судом у складі судді Стеценко О.С.

у справі про зменшення розміру аліментів

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

встановив:

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів стягнутих з нього на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Краснолуцького міського суду Луганської області від 02.04.2013 по справі № 413/1715/13-ц з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів у розмірі ј частини з усіх видів доходів.

Позов мотивований тим, що починаючи з лютого 2017 року позивач перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина - син ОСОБА_6 , тобто з часу ухвалення вищевказаного судового рішення про стягнення з нього аліментів змінився його сімейний стан, що є підставою для зменшення розміру аліментів відповідно до положень ст. 192 СК України.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 21 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Краснолуцького міського суду Луганської області від 02.04.2013 у справі № 413/1715/13-ц з ј до 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття та припинивши стягнення аліментів в розмірі ј частини з усіх видів доходів за рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 02.04.2013 у справі № 413/1715/13-ц.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині в якій відмовлено в задоволенні його позовних вимог та ухвалити нове рішення яким задовольнити повністю позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд дійшов помилкового, незаконного висновку про часткове задоволення позову, та щодо не доведення позивачем погіршення його матеріального стану, оскільки невірно визначив та розподілив частки від заробітку (доходу) у його фінансуванні як батьком кожної із своїх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які знаходяться на його утриманні, залишивши більшим фінансування та утримання однієї дитини доньки ОСОБА_7 , хоча син ОСОБА_6 через свій стан здоров`я потребує більшого фінансування позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 посилається на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 посилаючись на незаконність ухваленого судом рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, також зазначає, що судом не належно враховано висновки Верховного Суду викладені у постанові від 16 жовтня 2020 року у справі № 565/2071/19, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог та зменшення розміру аліментів, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , позивач вказує на необґрунтованість доводів скарги та просить апеляційний суд критично їх оцінити, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідачки.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вимогами апеляційних скарг, рішення суду оскаржується у відповідній частині, проте, предметом апеляційного перегляду справи є оскаржуване рішення суду першої інстанції про зменшення розміру аліментів, і сторони фактично не погоджуються з цим рішенням, і зробленими судом висновками, які вважають ґрунтуються на неправильному застосуванні судом норм матеріального права.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду не відповідає виходячи з такого.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив з того, що народження у позивача іншої дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, і останнім не доведено погіршення його матеріального становища, проте, оскільки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, а тому потребує більшої допомоги та той факт, що мати дитини перебуває у декретній відпустці, то тягар матеріального забезпечення нової родини лежить на позивачеві, тому позов підлягає задоволенню частково, а саме шляхом зменшення розміру аліментів з ј до 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджуються наступні факти та обставини справи.

Позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, і є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 26 квітня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішення набрало законної сили 08 травня 2013 року.

Рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 02 квітня 2013 року у справі № 413/1715/13-ц, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 березня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За змістом наданої позивачем копії довідки № 179, виданої 03.07.2020 виконавчим комітетом Охтирської міської ради, ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 разом із сім`єю: дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою № 5920- від 17 лютого 2020 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи,і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі батько зазначено ОСОБА_1 , мати ОСОБА_5 .

Позивач офіційно працевлаштований, працює в філії «Климентівська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Сумський облавтодор» на посаді майстра з 17 березня 2020 року, що підтверджується довідкою № 1-к від 18 березня 2020 року виданою ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» ДП «Сумський облавтодор».

Згідно копії посвідчення серія НОМЕР_2 від 15 лютого 2018 року, ОСОБА_11 є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

27 серпня 2020 року до виконавчого провадження Охтирським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) прийнято виконавчий лист (Дублікат) № ЄУ № 413/1715/13-ц, виданий 13 березня 2020 року.

Позивачем у період з серпня по жовтень 2020 року погашена заборгованість зі сплати на користь відповідачки аліментів на утримання малолітньої доньки сторін ОСОБА_7 , у загальному розмірі 79 515,51 гривень, отже заборгованість на час ухвалення судом оскаржуваного рішення відсутня.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки під час цивільного шлюбу з ОСОБА_5 в нього народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і перебувають на утриманні позивача, що вважає є підставою для зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції хоча і врахував, що народження у позивача іншої дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, і батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, проте, не вірно застосував до спірних відносин сторін вказані висновки Верховного Суду, і дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог, з тих підстав, що син позивача ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, а тому потребує більшої допомоги та той факт, що мати дитини перебуває у декретній відпустці, то тягар матеріального забезпечення нової родини лежить на позивачеві, тому вважав позов підлягає задоволенню частково, а саме шляхом зменшення розміру аліментів з ј до 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, оскільки зазначені обставини не свідчать про доведеність позивачем підстав позову, і не є визначальним для правильного вирішення даної справи.

Крім того, позивач звертаючись до суду з даним позовом, не посилався на стан здоров`я малолітньої дитини сина ОСОБА_8 , в обґрунтування підстав позову, а лише на зміну сімейного стану.

При цьому, колегія суддів зауважує, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_8 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - доньки ОСОБА_7 , та суперечитиме її інтересам.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Суд першої інстанції встановивши обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу дітям, належним чином не мотивував свій висновок як про необхідність зменшення розміру аліментів, так і про розмір такого зменшення, визначивши його саме у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу), не провівши належну оцінку стану здоров`я та матеріального стану позивача, а також інтересів дитини доньки ОСОБА_7 .

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Приймаючи до уваги, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 02 квітня 2013 року у справі № 413/1715/13-ц, то йому у позові слід відмовити.

За вказаних обставин та підстав, колегія суддів вважає, апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_2 є такою, що підлягає задоволенню.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року відстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі у сумі 1261,20 гривень.

Отже, оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги відповідачки, то на підставі статті 141 ЦПК України, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1261 грн 20 коп.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду на підставі ст. 376 ЦПК України з наведених вище підстав скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 21 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Краснолуцьким МВ УДМС в Луганській області 29.11.2013 на користь держави судовий збір у сумі 1261 грн 20 коп.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повної постанови 29 березня 2021 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова