Ухвала

30 березня 2021 року

м. Київ

справа № 607/6690/17

провадження № 61-4409ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу Комунального підприємства «Фірма «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 30 листопада 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 02 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Фірма «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради про відшкодування вартості нежитлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Комунального підприємства «Фірма «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради (далі - КП «Фірма «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради) на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 30 листопада 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 02 березня 2021 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що

укасаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах

2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Касаційна скарга КП «Фірма «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради не відповідає зазначеним вимогам закону.

Заявник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, зокрема, вказує, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на клопотання КП «Фірма «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради про застосування строків позовної давності, проте не визначає підставою касаційного оскарження пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

За таких обставин КП «Фірма «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Фірма «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 30 листопада 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 02 березня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська