Справа № 758/2850/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Ковбасюк О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, -

В С Т А Н О В И В :

09 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність та дії приватного виконавця у рамках виконавчого провадження №62886358 від 26 серпня 2020 року, заінтересовані особи ТОВ «ФК «ПАРІС», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець Жданович В.М.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просить до завершення розгляду вказаної скарги зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №230450, виданого 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С.

В обґрунтування такої заяви позивач зазначив, що предметом оскарження за його скаргою є правомірність дій приватного виконавця Жданович В.М. в рамках виконавчого провадження №62886358 від 26 серпня 2020 року щодо примусового виконання виконавчого напису №230450, виданого 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованості в сумі 25 527,86 грн. Зокрема, у поданій скарзі скаржник просить визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця щодо ненадання боржнику копії постанов про відкриття виконавчих проваджень, визнати протиправними дії приватного виконавця щодо звернення стягнення на грошові кошти ОСОБА_1 , зобов`язати приватного виконавця скасувати стягнення на таке майно. Таким чином, вказує заявник, бездіяльність та дії приватного виконавця у межах зазначеного виконавчого провадження до розгляду цієї скарги по суті можуть вплинути на його майнові права, у разі задоволення в подальшому вимог поданої скарги матиме місце порушення у виконавчому провадженні прав як стягувача, так і боржника, а тому заявник просить до завершення розгляду вказаної скарги зупинити стягнення на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса. При цьому, правовою підставою забезпечення скарги заявник зазначив пункт 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» про обов`язкове зупинення виконавчого провадження у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Вирішуючи подану ОСОБА_1 заяву про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, судом враховується наступне.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність та дії приватного виконавця Жданович В.М. в рамках виконавчого провадження №62886358 від 26 серпня 2020 року щодо примусового виконання виконавчого напису №230450, виданого 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованості в сумі 25 527,86 грн., зокрема, бездіяльність приватного виконавця щодо ненадання боржнику копії постанов про відкриття виконавчих проваджень та правомірність дій приватного виконавця щодо звернення стягнення на грошові кошти боржника ОСОБА_1 .

Таким чином, заявником подано скаргу на бездіяльність та дії приватного виконавця у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим, згідно зі статтею 14 Конституції України та статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Отже, положення статей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Отже, аналіз вищевказаних положень законодавства вказує на те, що суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів таких як забезпечення скарги шляхом зупинення реалізації майна, оскільки відповідно до положень вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Повноваження судів першої та апеляційної інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, зокрема, повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

У ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 752/26606/18 (провадження № 61-21640 сво 19).

Таким чином, ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені боржником ОСОБА_1 заходи не можуть бути застосовані під час оскарження дій приватного виконавця, оскільки такі заходи застосовуються судами під час розгляду справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення скарги, шляхом використання інституту цивільного процесуального права - забезпечення позову, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258-261, 447-451 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяО. О. Ковбасюк