Рішення

Іменем України

Справа № 712/14950/18

Провадження №2/712/48/21

23 березня 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Тітової О.І.

позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Гукової Л.О.

відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Фетісова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім"єю, визнання права власності на частину майна, набутого за час спільного проживання, -

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), посилаючись на те, що позивачка та ОСОБА_3 з червня 1996 року почали проживати однією сім"єю у квартирі АДРЕСА_3 . З 2005 року позивачка та ОСОБА_3 спільно проживали у квартирі АДРЕСА_4 , яка була придбана під час їхнього спільного проживання однією сім`єю, проте, реєстрація договору купівлі-продажу була оформлена на ОСОБА_3 , вартість якої згідно звіту ТОВ "Контакт-Сервіс" становить 497065 грн. Також ними було придбано наступне майно: автомобіль "Ланос" вартістю 170000 грн., пральна машина - 3000 грн., мікрохвильова піч - 1500 грн., телевізор - 6000 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Факт проживання позивачки однією сім`єю з ОСОБА_3 підтверджується сімейними фотографіями, актом опитування сусідів від 18.05.2017 №115, довідкою з місця проживання від 18.05.2017 №116 та показаннями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Відповідач ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем і після смерті батька прийняв спадщину, звернувшись до нотаріальної контори в 6-місячний термін. Добровільно вирішити питання щодо майна, спільно придбаного позивачем та ОСОБА_3 за час сумісного проживання, відповідач не бажає. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд встановити факт проживання однією сім`єю з 1999 року по травень місяць 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за позивачем право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4 вартістю 248532 грн., виділити їй пральну машину - 3000 грн., мікрохвильову піч - 1500 грн., телевізор - 6000 грн., а всього на суму 259032 грн.; відповідачу ОСОБА_2 виділити автомобіль "Ланос" вартістю 170000 грн., стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за різницю вартості майна в сумі 76003 грн.; по справі призначити судову автотоварознавчу експертизу на предмет визначення вартості автомобіля.

28 січня 2019 року відповідач ОСОБА_2 скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтував тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно були знайомі, спілкувались між собою. Однак, вони постійно не проживали разом, не вели спільного господарства та побуту, не мали спільного бюджету, не проводили спільних витрат, не придбавали майна в інтересах сім"ї. Отже, вимоги позивача не відповідають дійсним обставинам справи та наявним у ній доказам, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не проживали однією сім"єю. 22.01.2004 ОСОБА_3 набув право власності на 21/50 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_5 на підставі Договору дарування 21/50 частині будинку, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. за реєстр. № 423. Тобто вказана частина будинку у будь-якому випадку належала йому на праві особистої приватної власності, оскільки набута на підставі договору дарування.21.10.2005р. ОСОБА_3 продав вказану частину будинку на підставі договору купівлі-продажу частини будинку, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. за реєстр. № 7267. За кошти отримані від продажу будинку ОСОБА_3 17.10.2005 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. за реєстр. № 4190, набув право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 . Тобто спірна квартира у будь-якому випадку належала йому на праві особистої приватної власності, оскільки набута за кошти, які належали йому особисто. Автомобіль Ланос також був придбаний за кошти, які належали ОСОБА_3 особисто, а саме: за рахунок продажу автомобіля ВАЗ 2106, який належав ОСОБА_3 з 1995 року та за рахунок спадщини, одержаної від його матері ОСОБА_7 . Отже вимога позивача про визнання за нею права власності на квартиру не відповідає ст. 57 СК України, дійсним обставинам справи та наявним у ній доказам, оскільки ця квартира набута за кошти, які належали особисто ОСОБА_3 . Крім того, всупереч правовій позиції, викладеній в Постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року № 72269217, для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту. В даному випадку позивачем до позовної заяви додано фотографії, однак всі фотографії стосуються періоду до 2000 року. Також до позову додано акт опитування сусідів від 18.05.2017 року і видана на його підставі довідка, однак жоден із вказаних сусідів не заявлений позивачем в якості свідка. Тобто будь-яких достовірних доказів, які б підтверджували факт спільного проживання позивача та ОСОБА_3 , позивачем не надано. Окремо слід звернути увагу на те, що акт опитування сусідів складено 18.05.2017 року (через 6 днів після смерті ОСОБА_3 ), але в ньому зазначено, що померлий проживає в квартирі «по теперішній час». Крім цього позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували факт набуття ОСОБА_3 автомобіля Ланос, пральної машини, мікрохвильової печі, телевізору за спільні кошти. Також не надано жодних доказів на підтвердження вартості цього майна, яке зазначено в позові. А оскільки вказане майно не ідентифіковане (немає марок, моделей, років випуску, стану цього майна), відповідач не визнає цін, вказаних в позові. Отже, вимоги позивача не відповідають ст.79-81 ЦПК України, оскільки позовні вимоги не підтверджені достовірними та достатніми доказами. Також відповідач вказує, що договір купівлі-продажу, на підставі якого ОСОБА_3 набув право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , укладений 17.10.2005 року. Єдиним набувачем майна за вказаним договором зазначено ОСОБА_3 . Право власності ОСОБА_3 на цю квартиру зареєстровано за ним 18.10.2005 року. Позов до суду подано лише 10.12.2018 року, тобто більше ніж через 13 років з моменту порушення «права», на захист якого подано даний позов. Отже вимоги позивача не можуть бути задоволені згідно ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, оскільки по цих вимогах сплив строк позовної давності. Крім того, відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності при розгляді позовних вимог ОСОБА_1 у цивільній справі №712/14950/18.

Позивач та її представник адвокат Гукова Л.О. в судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили суд її задовольнити з підстав, викладених у позові. Вказували, що позов поданий в межах трирічного строку позовної давності, оскільки про порушення своїх прав позивачка дізналась у 2017 року після смерті ОСОБА_3 . Обставини спільного проживання позивачки з ОСОБА_3 однією сім`єю підтверджені наданими позивачкою доказами, однак відповідачем не підтверджено, що придбання спірної квартири, автомобіля ОСОБА_3 здійснювалось за особисті кошти.

Відповідач та його представник адвокат Фетісов Д.В. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та просили суд відмовити з підстав, викладених у відзиві та заяві про застосування позовної давності. Вказували, що обставини, на які позивачка посилалась як на підставу позовних вимог, не були нею доведені належними і допустимими доказами.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Суд вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Хід розгляду справи

10 грудня 2018 року ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

29 січня 2019 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання позивача задоволено. Витребувано у Черкаському міському відділі ДРАЦС копію повного актового запису про смерть ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Витребувано у Регіональному сервісному центрі МВС в Черкаській області відомості про те, які транспортні засоби зареєстровані на праві власності ОСОБА_3 , прож. АДРЕСА_2 ).

22 квітня 2019 року ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси клопотання ОСОБА_1 про призначення судової експертизи задоволено. Призначено у цивільній справі судову автотоварознавчу експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі було зупинене. Відповідно до повідомлення експерта від 18.11.2019р. в зв`язку з несплатою рахунку ухвала суду про призначення експертизи залишена без виконання.

05 вересня 2019 року ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси клопотання судового експерта задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 надати експерт автомобіля DAEWOO LANOS НОМЕР_1 , 2006 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 03.07.2006станом на 12 травня 2017 року. У разі неможливості експертами отримати доступ до досліджуваних об`єктів дозволити експерту провести експертизу на підставі матеріалів справи. Витребувано у ОСОБА_2 : інформацію щодо перебування досліджуваного КТЗ у попередніх ДТП, проведених капітальних ремонтах та наявних вузлах та агрегатах, які потребують ремонту або заміні; дані щодо комплектності, укомлектованості, пошкоджень, відновлення, наявності додатково встановленого обладнання (відповідними документами, що підтверджують дату його встановлення та вартість.

22 січня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси задоволені клопотання сторін про виклик свідків, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

11 листопада 2020 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі. Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про залишення позовної заяви без розгляду.

2.Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірваний відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу виданого відділом реєстрації актів громадського стану Придніпровського райвиконкому м. Черкаси 16.03.1999 року (а.с.10).

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.10.2005 року ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_4 вартістю 21 000 грн. ( а.с.55).

Відповідно до звіту про проведення незалежної оцінки ринкової вартості двокімнатної квартири АДРЕСА_4 від 24.09.2018 року виданого ТОВ «КОНТАКТ-СЕРВІС» вартість об`єкту оцінки, станом на 24 вересня 2018 року складає 497 065 грн. (а.с.19-37).

Відповідно до договору купівлі-продажу частини будинку від 21.10.2005 року ОСОБА_3 продав 21/50 частини житлового будинку по АДРЕСА_6 , яка належала йому на підставі договору дарування 21/50 частини будинку від 22.01.2004 року (а.с.56,57).

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.11.2005 року ОСОБА_3 продав 1/2 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_7 , яка належала йому на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 06.04.2004 року (а.с.81,82).

Відповідно до актового запису про смерть № 1319 від 16.05.2017, складеного Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 63 роки (а.с.73,74).

Відповідно до акту опитування сусідів від 18.05.2017 року № 115 (а.с.18), довідки про склад сім`ї від 18.05.2017 року № 116 (а.с.17) ОСОБА_1 фактично проживала спільно з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 у період з 2005 року (а.с.17,18).

Відповідно до паспорту місце проживання позивачки з 01.10.1983 р. зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 (а.с.40-42).

Відповідно до фотографій за 1996-1999 роки зафіксовані факти спільного відпочинку позивачки та ОСОБА_3 (а.с.11-16)

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 дали покази про те, що позивачка з ОСОБА_3 проживали разом та свідки сприймали їх як чоловіка та дружину, які вели спільне господарство. Про спільне проживання позивачки з ОСОБА_3 дали покази також свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Судом також було забезпечено процесуальне право позивачки на допит свідка ОСОБА_6 , яка неодноразово викликалась судом, однак до судового засідання не з`явилась. Суд виходить з того, що оскільки судове засідання неодноразово відкладалось, а саме 23.03.2020 р., 25.05.2020 р., 15.02.2021 р. за клопотаннями позивачки в зв`язку з неявкою свідка, реалізація процесуальних прав однієї сторони на надання доказів не може здійснюватись з порушенням процесуальних прав іншої сторони на розумні строки розгляду справи та принципу ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дала покази про те, що ОСОБА_3 у очолюваному нею рієлтерському агенстві оформляв правочини з відчудження частини житлового будинку по АДРЕСА_6 і житлового будинку за адресою АДРЕСА_7 , а також придбання квартири АДРЕСА_4 . В зв`язку з різним часом оформленням документів, хоча договори продажу вказаних частин будинків оформлені у жовтні та листопаді 2005 року після укладення у жовтні 2005 року договору купівлі-квартири, кошти за продаж частин будинків ОСОБА_3 фактично були отримані до оформлення купівлі квартири в м.Черкаси і тому спірна квартира ОСОБА_3 була придбана саме за кошти від продажу частин будинків в м.Черкаси та будинку в с.Мошни.

Згідно довідки Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області від 13.02.2019 №31/23-1-372 автомобіль "Ланос", який з 03.07.2006 був зареєстрований за ОСОБА_3 , 17.02.2018 був перереєстрований на ОСОБА_2 по успадкуванню за законом (а.с.76,77).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Суд виходить з того, що засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків членів сім`ї визначені Сімейним кодексом України (стаття 1 СКУкраїни), а щодо правовідносин до 01.01.2004 р. Кодексом про шлюб та сім`ю).

Згідно з ст.12 КПШС, чинної станом на 2002 рік, шлюб укладається в державних органах реєстрації актів громадянського стану. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. (ст.22 КПШС). Відповідно до ст.44 КпШС шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частини 1 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований уоргані державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя (частина 2 статті 21 СК України).

Згідно з ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Пунктом 20 Постанови Пленум Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Враховуючи наведене, підтвердження проживання чоловіка та жінки однією сім`єю залежить від встановлення та доведеності таких фактів, як спільне проживання, наявність спільного побуту, взаємні права та обов`язки.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з вимогами ч.2 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка вказувала, що з березня 1996 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство за адресою: АДРЕСА_8 , а з 2005 року вони проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, до 01.01.2004 р. нормами Кодексу про шлюб та сім`ю не передбачалось виникнення прав та обов`язків подружжя без реєстрації шлюбу в органах РАЦС, також не передбачалось правове регулювання режиму роздільного проживання подружжя.

Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Таким чином, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 1 січня 2004 року. Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу.

Наявність фотографій спільного відпочинку не свідчить з достовірністю про наявність спільного побуту, взаємні права та обов`язки. Крім того, вказані фотографії зроблені в період 1996 1999 року, коли Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу.

Крім того, до 16.03.1999 рокушлюб позивачки з ОСОБА_8 не був припинений. Згідно з нормами чинного до 01.01.2004р. Кодексу про шлюб та сім`ю, так і відповідно до Сімейного Кодексу України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Право на новий повторний шлюб виникає тільки у разі припинення попереднього шлюбу у зв`язку зі смертю одного з подружжя чи розірвання шлюбу.

Суд враховує конституційні положення про ґрунтування шлюбу на вільній згоді жінки і чоловіка, про рівні права і обов`язки кожного із подружжя у шлюбі та сім`ї (стаття 51 Конституції України). Враховуючи наведене, підтвердження проживання чоловіка та жінки однією сім`єю залежить від встановлення та доведеності таких фактів, як спільне проживання, наявність спільного побуту, взаємні права та обов`язки.

Щодо періоду з 01 січня 2004 року в судовому засіданні не знайшли підтвердження об`єктивними переконливими доказами доводи позивача про існування між нею та ОСОБА_3 взаємних усталених відносин, які притаманні подружжю та набуття спадкодавцем ОСОБА_3 спірного майна саме за рахунок спільних з позивачем коштів. До такого висновку суд приходить, виходячи з наступного.

Покази свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та надані позивачкою докази - акт опитування сусідів від 18.05.2017 року № 115, довідка про склад сім`ї від 18.05.2017 року № 116 свідчать про спільне проживання та існування особистих стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , проте з достовірністю не підтверджують, що вказані стосунки мали характер сімейних, зокрема щодо існування спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків, проведення спільних витрат, придбання спірного майна саме в інтересах сім`ї.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 дали покази про те, що ж ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно певний час спільно проживали, однак ОСОБА_3 за життя при спілкуванні наголошував на те, що належне кожному з них майно не є спільним, щодо майна, зареєстрованого на його праві власності, вказував, що це буде спадщина його сина.

Суд також враховує, що згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року, реєстр. № 72269217, для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту.

Позивачкою суду не надано будь-яких документальних підтверджень часу придбання та вартості вказаного у позовній заяві спірного рухомого майна домашнього вжитку - пральної машини, мікрохвильової печі, телевізора, крім того вказане спірне майно у позовній заяві не ідентифіковане (немає марок, моделей, років випуску, стану цього майна).

Також позивачкою не підтверджено об`єктивними доказами придбання спірної квартири та автомобіля за рахунок спільних ОСОБА_1 та ОСОБА_3 коштів та вказані доводи спростовані показами свідка ОСОБА_12 про те, що спірна квартира ОСОБА_3 була придбана за кошти, отримані від відчуження його особистого майна.

Крім того, згідно з договором купівлі-продажу від 17 жовтня 2005 року спірна квартира була придбана ОСОБА_3 на своє ім`я, позивачка не вказана покупцем у вказаному договорі та не перебувала на момент укладення даного оплатного правочину у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Вказані обставини позивачка мала можливість врахувати, оскільки не могла не знати про різницю придбання квартири у шлюбі і поза шлюбом. Отже, такі умови придбання квартири позивачка вважала прийнятними для себе і проти них на той час не заперечувала, в даний час не посилається на обставини, які примусили її прийняти такі умови на завідомо невигідних для неї умовах.

Суд також враховує, що фактично позивачка в період стосунків з ОСОБА_3 не була вселена останнім до належної йому квартири в якості члена сім`ї, місце проживання позивачки залишалось зареєстрованим з 01.10.1983 р. за адресою АДРЕСА_1 , що також свідчить про відсутність ознак сім`ї між позивачкою та ОСОБА_3 в період їх стосунків та спільного проживання.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що переконливих належних і допустимих доказів факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 позивачем не надано, тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на квартиру та майно, набуте за час спільного проживання, задоволенню не підлягає.

Положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб?єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої в зв`язку з відмовою у задоволенні позову з відповідача на користь позивачки не підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Керуючись п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 4, 7, 10, 12, 80, 81, 141, 256, 263-266 ЦПК України, ст.12, 22, 44 КпШС, ст.3, 21, 74, 109, 110, 112-114 СК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення встановити факту проживання однією сім"єю з 1999 року по травень місяць 2017 року з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнання права власності на частину майна, набутого за час спільного проживання.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Черкаського апеляційного суду) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Дата виготовлення повного тексту рішення 31 березня 2021 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2