КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1764/20
Провадження № 2/552/27/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2021 року Київський районний суд м.Полтава в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Сороці Є.С.

За участю адвокатів -Наконечної О.М., Плескач Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м.Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем другої черги за законом, -

В С Т А Н О В И В :

24 квітня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем другої черги за законом, обґрунтовуючи свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 у віці 66 років. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та на Ѕ частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В позовній заяві вказувала, що вона познайомилася з померлою близько 15 років тому, оскільки винаймала у неї квартиру для проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Так як у померлої зовсім не було близьких родичів, у неї з нею склалися дуже теплі та дружні відносини протягом цих всіх років. Близько 6 років тому, оскільки в неї з померлою склалися такі родинні відносини, ОСОБА_3 попросила її переїхати до неї в будинок та проживати разом з нею однією сім`єю, допомагати по господарству. Коли вона прийняла її пропозицію та переїхала проживати до неї у будинок, вона у шлюбі не перебувала. Через деякий час у ОСОБА_3 став погіршуватися стан здоров`я, вона почала потребувати стороннього догляду, який вона їй і надавала. Померла неодноразово жалілася їй, що в неї залишився лише один родич ОСОБА_2 , який мешкає в Полтаві, але він її не провідує, по господарству не допомагає, хоча вона неодноразово до нього телефонувала з такими проханнями, які завжди закінчувалися ігноруванням. За час проживання разом з померлою дійсно ніхто з родичів ніколи не з`являвся та не надавав їй допомогу, яку вона дійсно потребувала. Крім подруг та куми, з померлою ніхто не спілкувався. Протягом цих всіх років вони з померлою були пов`язані спільним побутом, існували взаємні права та обов`язки, спільний бюджет, спільне харчування, участь у спільних витратах на утримання житла. Оскільки згодом у ОСОБА_3 значно погіршився стан здоров`я, вона взагалі взяла всю опіку над нею на себе, а саме: догляд за нею, займалася прибиранням будинку, прибудинкової території, купівлею продуктів харчування, приготуванням їжі, пранням речей, ремонтом будинку, здійснювала її повне матеріальне забезпечення. Оскільки вони з померлою були наче сестри та проживали однією сім`єю понад 5 років, то вважає, що має право на спадкування разом із спадкоємцем ОСОБА_2 у другу чергу, оскільки вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, яка через похилий вік та хворобу була у безпорадному стані. Просила суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з січня 2014 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Визнати її, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем за законом другої черги разом з ОСОБА_2 .

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 27.04.2020 року відкрито провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Наконечна О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача адвокат Плескач Г.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Лазоренко О.В. в судове засідання не з`явилася, але надала суду лист (а.с.159), в якому просила суд слухати справу у її відсутність.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Лазоренко Ольги Вікторівни.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Наконечну О.М., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Плескач Г.А., свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 16 листопада 2019 року Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.97).

Позивач ОСОБА_1 в своїй позовній заяві, в судовому засіданні стверджувала, що проживала разом з ОСОБА_3 з січня 2014 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю, протягом цього часу вони з померлою були пов`язані спільним побутом, існували взаємні права та обов`язки, спільний бюджет, спільне харчування, участь у спільних витратах на утримання житла. Також вказувала в позові та в судовому засіданні, що згодом у ОСОБА_3 значно погіршився стан здоров`я і вона взагалі взяла всю опіку над нею на себе, а саме: догляд за нею, займалася прибиранням будинку, прибудинкової території, купівлею продуктів харчування, приготуванням їжі, пранням речей, ремонтом будинку, здійснювала її повне матеріальне забезпечення. Оскільки вони з померлою були наче сестри та проживали однією сім`єю понад 5 років, то вважає, що має право на спадкування разом із спадкоємцем ОСОБА_2 у другу чергу, оскільки вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, яка через похилий вік та хворобу була у безпорадному стані.

Статтею 1262 ЦК України встановлено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи, наданими позивачем доказами, показаннями свідків не доведено, що ОСОБА_1 з січня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , протягом цього часу вони були пов`язані спільним побутом, між ними існували взаємні права та обов`язки, спільний бюджет, вони приймали участь у спільних витратах на утримання житла.

Не доведено матеріалами справи, що згодом у ОСОБА_3 значно погіршився стан здоров`я і ОСОБА_1 взагалі взяла всю опіку над нею на себе, а саме: догляд за нею, займалася прибиранням будинку, прибудинкової території, купівлею продуктів харчування, приготуванням їжі, пранням речей, ремонтом будинку, здійснювала її повне матеріальне забезпечення.

Також позивачем не доведено, ні наданими доказами, ні показаннями свідків, що вона з померлою проживала однією сім`єю понад 5 років, а тому вона має право на спадкування разом із спадкоємцем ОСОБА_2 у другу чергу, оскільки вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, яка через похилий вік та хворобу була у безпорадному стані.

Навпаки матеріалами справи досить повно доводиться, що ОСОБА_3 отримувала з квітня 2008 року по листопад 2019 року пенсію (а.с.162-166), працювала в Колективному підприємстві «Краса і Мода» перукарем, отримувала заробітну плату і була звільнена з роботи 13.02.2019 року (а.с.62,79, 120-121, 179-180, 214-217) та отримувала кошти від оренди квартири АДРЕСА_3 (а.с.63).

ОСОБА_3 самостійно сплачувала за комунальні послуги (а.с.13-14, 222-224, 234-236).

Судом не приймаються доводи позивача, що ОСОБА_3 хворіла з 2015 року, потребувала стороннього догляду, через похилий вік та хворобу була у безпорадному стані, оскільки дані твердження спростовуються матеріалами справи, показаннями свідків, а також сама позивач надала суду медичні документи (а.с.11,12), які датовані 14.06.2019 року та 19.04.2019 року. Цивільно-правовий договір між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з надання послуг по догляду за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був укладений 15 травня 2019 року (а.с.32-34). І дані докази не можуть слугувати підтвердженням того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю понад 5 років, вели спільне господарство, мали спільний бюджет і ОСОБА_1 матеріально забезпечувала померлу, яка через похилий вік та хворобу була у безпорадному стані.

В пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити за безпідставністю, оскільки доказів того, що позивач постійно на протязі п`яти років проживала з ОСОБА_3 , була пов`язана з нею спільним побутом, вони мали взаємні права та обов`язки, позивач надавала померлій матеріальну допомогу та опікувалась нею, суду не надано.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.3-13, 263-265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем другої черги за законом відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29.03.2021 року.

Головуючий Т.В.Турченко