КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/653/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва, постановлене суддею Остапчук Т.В. 09 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрат частини заробітної плати в зв`язку з порушенням розмірів її виплати,

У С Т А Н О В И Л А :

06 вересня 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі АТ «Укрзалізниця») суму невиплаченої заборгованості із заробітної плати у розмірі 23 289 грн. 90 коп., суму середнього заробітку, яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь за час затримки розрахунку при переведенні, у розмірі 137 228 грн. 96 коп., суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 176 742 грн. 40 коп. та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати - 6 039 грн. 38 коп., обґрунтовуючи тим, що з липня 2005 року по липень 2016 року вона працювала на Державному підприємстві «Донецька залізниця». ДП «Донецька залізниця» було реорганізоване шляхом злиття у Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі ПАТ «Укрзалізниця»), а потім у Акціонерне товариство «Українська залізниця». ПАТ «Укрзалізниця» наказом від 20.07.2016 №1/ос з позивачем продовжено трудові відносини у виробничому підрозділі «Луганська дистанція електропостачання» структурного підрозділу Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». 17.07.2017 наказом регіональної філії «Донецька залізниця» №224-ос позивач був звільнений з посади у зв`язку із скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю (надалі КЗпП України). Позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період червень-липень 2016 року та з березня 2017 по 17 липня 2017 у сумі 23 289 грн. 90 коп. Позивач вказує, що зазначена заборгованість із заробітної плати, є досі невиплаченою, вважає дії відповідача незаконними, так як згідно з вимог ч. 1 ст.116 КЗпП України виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства, проводяться у день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, згідно з вимогами ч.1 ст.117 КЗпП України підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати в загальному розмірі 16513 гривень 59 копійки.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 18 липня 2017 року по 20 серпня 2019 року без утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів у розмірі 67 712 гривень 00 копійки.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 4 238 гривень 88 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід Держави судовий збір у розмірі 884 гривень 64 копійок.

Не погодившись з заочним рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити заочне рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 18.07.2017 року станом на 20.08.2019 року - 176 742,40 грн., скасувати рішення в частині відмови в стягненні середнього заробітку за час затримку розрахунку при переведенні, починаючи з 22.07.2016 року станом на 20.08.2019 - 137 228,96 грн., в іншій частині рішення залишити без змін, мотивуючи тим, що рішення в цій частині ухвалено з невірним застосуванням норм матеріального права, мотивуючи тим, що при переведенні на інше підприємство працівник припиняє трудові правовідносини з підприємством, з якого переводиться, а отже з ним повинен бути здійснений повний розрахунок, проте такий розрахунок здійснений не був, отже вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при переведенні є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Крім того, апелянт не погоджується з розрахунком стягнутого середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні, здійсненого судом першої інстанції, оскільки вважає, що суд помилково виходив із заробітної плати позивача за червень та травень 2017 року, не звернувши увагу, що в ці місяці був простій не з вини працівника, запроваджений з 20 березня 2017 року та в період з квітня по червень 2017 року нарахування заробітної плати не здійснювалося.

У суді апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, що викладені в ній.

Представники відповідача в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця» свою господарську діяльність розпочало 01 грудня 2015 року та є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підвідомчих підприємств і закладів, що мали статус окремих юридичних осіб.

Відповідно до Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012 №4442-IV, Постанови КМУ «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25.06.2014 №200, Державне підприємство «Донецька залізниця» було реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Згідно з наказом правління ПАТ «Укрзалізниця» від 15.04.2016 №303 утворено виробничий підрозділ Луганська дистанція електропостачання структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Постановою КМУ «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» від 31 жовтня 2018 р. № 938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та переіменовано в акціонерне товариство «Українська залізниця». В подальшому внесено зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Наказом №71/л від 08.08.2006 позивача було прийнято на роботу на посаду техніка-технолога Луганська дистанція електропостачання ДП «Донецька залізниця».

03.12.2012 позивачку було переведено в межах підприємства на посаду техніка 2-ї категорії.

Наказом виробничого підрозділу «Луганська дистанція електропостачання» структурного підрозділу «Луганська Дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 20.07.2016 «Про перепідпорядкування працівників» у зв`язку з реорганізацією підприємства з 22.07.2016 продовжено дію трудових договорів у виробничому підрозділі «Луганська дистанція електропостачання» структурного підрозділу «Луганська Дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Наказом структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 16 березня 2017 року № 58/ДН встановлено початок простою з 00-00 год. 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень». На весь період простою працівникам в табелі обліку використання робочого часу наказано проставляти літерний код «П». Оплату за час простою не з вини працівників провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи.

Як вбачається з позовних вимог, не виплаченою є сума 23 289 грн. 90 коп. без утримання податків і зборів. Згідно наданого розрахунку:

- червень 2016 року - 2147 грн. 48 коп.,

- липень 2016 року - 1659грн. 70 коп.,

- березень 2017 року - 4099грн. 42 коп.,

- квітень 2017 року - 2645 грн. 19 коп.,

- травень 2017 року - 2645 грн. 19 коп.,

- червень 2017 року - 2645 грн. 19 коп.,

- липень 2017 року - 7447 грн. 73 коп. (з урахуванням вихідної допомоги).

На підтвердження позивачем надано відомості розрахунку заробітної плати, за якими до виплати:

- 2016 року - 1354 грн. 48 коп.

- липень 2016 року - 1098 грн. 63 коп.

- березень 2017 року - 1649грн. 54 коп.

- квітень 2017 року - 2238 грн. 14 коп.

- травень 2017 року - 2103 грн. 41 коп.

- червень2017 року - 2103 грн. 41 коп.

- липень 2017 року - 5965 грн. 98 коп.

Загальна сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати складає 16513 грн. 59 коп.

Позивачем надано довідку про заборгованість заробітної плати за зразком затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 27 серпня 2004 року № 192 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 05 червня 2015 року № 591), де вказані суми збігаються із сумами наданими у розрахунках за кожен окремо місяці, в якому існувала заборгованість, але окремо вказувалася сума нарахованої і сума утриманого розміру заробітної плати. Вказані розрахунки відповідають даним табелів обліку використання робочого часу за 2016 та 2017 роки.

Рішенням суду першої інстанції стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати в загальному розмірі 16513 гривень 59 копійки. В даній частині рішення не оскаржується.

За ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати та всіх сум, які належать позивачу при звільнені, відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки, за період з 18 липня 2017 року по 20 серпня 2019 року.

При розрахунку сум середнього заробітку, суд першої інстанції виходив з наступного. Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за ч. 3 п. 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з ч. 3 п. 3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Згідно пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Судом встановлено, що позивача було звільнено з роботи 17.07.2017р.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції правомірно послався на Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», однак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно було взято до розрахунку заробіток позивача за червень та травень 2017 року, коли позивач працювала на підприємстві у режимі простою.

Право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпПУ, Законом України «Про оплату праці», позивач перебувала з відповідачем у трудових стосунках до 17.07.2017 року, виконувала свої трудові обов`язки, при звільненні не отримала всі належні їй платежі.

Вимоги позивача щодо отримання платежів відповідають критеріям законних сподівань у розумінні практики Європейського суду.

У своїх позовних вимогах позивачем наведено розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні , виходячи із повних відпрацьованих позивачем місяців, що передували звільненню, а саме за лютий та березень 2017 року. Середньоденний заробіток за вказаний період становив 345, 20 грн. З 18 липня 2017 року по 20 серпня 2019 року затримка становила 512 днів, тобто за вказаний період розмір середньої заробітної плати становить 176 742 гривні 40 коп, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з ч. 5 п. 2 Порядку час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при переведенні 20.07.2016 року, оскільки згідно з наказом виробничого підрозділу Луганська дистанція електропостачання структурного підрозділу «Луганська дирекції залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про перепідпорядкування працівників №01/ос від 20 липня 2016 року дію трудового договору з позивачем продовжено. Записів про звільнення позивача в наказі не міститься, а відповідно відсутні підстави для розрахунку при звільненні.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Постановлене судом рішення підлягає скасуванню в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з постановленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 176 742 гривні 40 коп з утриманням із цих сум обов`язкових платежів, податків та зборів.

В решті апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду в частині, що оскаржувалося, повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2020 року в частині стягнення середнього заробітку за період з 18 липня 2017 року по 20 серпня 2019 року скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця», юридична адреса 03150, м.Київ, вул..Єжи Гедройця, 5, на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з з 18 липня 2017 року по 20 серпня 2019 року у розмірі 176 742 гривні 40 коп з утриманням із цих сум обов`язкових платежів, податків та зборів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця», юридична адреса 03150, м.Київ, вул..Єжи Гедройця, 5, судовий збір на користь держави в розмірі 2 881 грн 50 коп.

В іншій частині, що оскаржувалося, рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 березня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: