Справа № 758/138/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

25 березня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Гайдай К. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з`явився,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестоххілс Веста» - представник не з`явився,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерне товариство «Альфа-Банк» - представник не з`явився,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестоххілс Веста», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача у якому просить визнати недійсний кредитний договір за картковим рахунком № НОМЕР_1 відкритим на ім`я позивача АТ «Укрсоцбанк».

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач не є правонаступником АТ «Укрсиббанк». Будь-яких платіжних карток з кредитними коштами не отримувала, а відтак не було дотримано вимоги ст. ст. 203, 1054 ЦК України щодо форми кредитного договору, що є підставою для недійсності оспорюваного договору у відповідності до ст. 215 цього Кодексу. У зв`язку із цим просить позов задовольнити. Просить вирішити питання судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

01 березня 2021 року відповідачем на адресу суду подано відзив, який містить заперечення на позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, суд не бере до уваги наведені у відзиві пояснення, оскільки не стосуються предмету доказування.

18 січня 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, дату та час цього засідання. У позовній заяві заявила перед судом клопотання про розгляду справи у відсутності сторони позивача.

У судове засідання відповідач та третя особа не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про місце, дату та час цього засідання. Відповідачем подано відзив на позов, хоч такий не стосується даної справи. Суд вважає за можливе розгладнути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів справи. Враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Суд установив, що позивач перебував у договірних відносинах із Акціонерним товариством «УкрСиббанк». В подальшому, банк реорганізовано та приєднано до АТ «Альфа-Банк». Дані обставини підтверджено листом АТ «Альфа-Банк» від 24 вересня 2020 року № 81475-23.1-б/б, що міститься у матеріалах справи.

28 січня 2019 року між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «ВЕСТА» () укладено договір факторингу № 2019-1УСБ/ВЕСТА за яким відступлена право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № НОМЕР_1, що підтверджено цим договором та додатком 1 - 1 до договору, які містяться у матеріалах справ.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

Згідно з ст. 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст. 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна правова норма міститься у ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України та відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України п. 7 постанови № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та із застосування наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Повертаючись до матеріалів справи суд зазначає, що позивач наводить аргументи про те, що при укладені оспорюваного договору не дотримано вимоги щодо його форми, оскільки за картковим рахунком № НОМЕР_1 не отримувала кредитних коштів, однак жодних доказів цього не надає у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України. Разом із тим, доводи позивача спростовуються наявними у справі даними.

Отже, враховуючи наведене вище суд прийшов до переконання про те, що оскільки позивачем не доведено недодержання письмової форми при укладені оспорюваного договору, а відтак відсутні підстави для визнання такого недійсним, а тому у позові необхідно відмовити повністю за недоведеністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, понесений позивачем судовий збір у розмірі 908,00 грн покласти на останнього.

Щодо вирішення питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У судове засідання призначене у даній справі сторона позивача не з`явилась та заявила перед судом клопотання про розгляду справи у її відсутності. Будь-яких заяв про подання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду не зробила, а натомість зазначила у позовній заяві про надання детального розрахунку витрат у розмірі 14000,00 грн на професійну правничу допомогу.

Таким чином, суд враховуючи, що у позові відмовлено повністю, вважає за можливе відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14000,00 грн у відповідності до ч. ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 280-284, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у позові ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестоххілс Веста», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Сплачений позивачем ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн покласти на позивача.

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», місцезнаходження - місто Київ, вулиця Олексія Терьохіна, будинок № 8А, офіс 111, ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерне товариство «Альфа-Банк», місцезнаходження - місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок № 100, .

Повне судове рішення складено 25 березня 2021 року.

Суддя О. І. Якимець