П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 333/11567/19

Провадження № 22-ц/870/970/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2020 року в складі судді Соболєвої І.П. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та про звільнення від сплати аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд звільнити його від сплати аліментів, починаючи з 01.04.2019 по теперішній час, які було стягнуто з нього за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2018, на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.03.2018 до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше, ніж розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду й до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування пред`явлених вимог зазначає, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , який було зареєстровано 16.02.2013 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 28.

Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 26.10.2017 Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 28 від 09.04.2013.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2018 шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу, неповнолітній син залишився проживати разом із відповідачем.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2018 по справі № 335/2393/18 з ОСОБА_2 було стягнуто 1/3 часину від усіх видів заробітку на утримання сина. Після винесення рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2018 по справі № 335/2393/18 позивач став сплачувати аліменти на утримання сина за виконавчим листом.

Починаючи з 15.03.2019 неповнолітній син проживає разом із позивачем та перебуває на його утриманні, так як відповідач створила нову родину, внаслідок чого дитину почала залишати своїй матері, яка 15.03.2019 привела його сина йому, щоб він проживав разом з батьком.

Однак, незважаючи на той факт, що неповнолітній син фактично проживає разом із позивачем, відповідач продовжує отримувати аліменти від нього на його утримання, але витрачає отримані аліменти на свої особисті потреби.

02.09.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя по справі № 335/3108/19, за позовом позивача до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про визначення проживання дитини, було ухвалено рішення, яким позов задоволено.

На даний час неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із позивачем та перебуває на повному його утриманні, а відповідач ніякої участі в утриманні сина не приймає, а тому ОСОБА_2 вважає, що у нього є всі підстави для припинення стягнення аліментів, на користь матері дитини ОСОБА_1 , та є підстави для стягнення аліментів в судовому порядку.

Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання сина, а також безпідставно отримує аліменти на дитину, які позивач вимушений сплачувати за виконавчим листом.

ОСОБА_2 вимушений звернутися до суду з даним позовом про припинення стягнення з нього аліментів та про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття.

Крім сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач ОСОБА_1 має неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання своїх батьків вона не сплачує.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2020 року позов задоволено.

Звільнено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, які стягнуто рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2018 по справі 335/2393/18, з 01.04.2019.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 11.10.2019.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково, та присудити до стягнення з неї аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідачка, окрім сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має ще двох доньок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Суд взагалі не зазначив в рішенні про народження відповідачкою у 2019 році другої доньки, що є важливою обставиною, оскільки впливає на її можливість працювати. Також не взято до уваги, що відповідачка, окрім щомісячної допомоги по народженню дитини у розмірі 860, 00 грн., не має будь-яких інших доходів.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відзиві зазначає, що судом першої інстанції з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання її неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі, який відповідає вимогам сімейного законодавства, зменшення розміру аліментів порушить законні інтереси неповнолітнього сина ОСОБА_4 . Сам факт того, що ОСОБА_1 має на утриманні інших дітей, та відсутність у неї доходу, окрім щомісячної допомоги по народженню дитини у розмірі 860, 00 грн., не може припинити її обов`язок щодо утримання її неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових правовідносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи зазначене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається , що ОСОБА_1 оскаржується рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру присуджених до сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

З цих підстав предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на його користь аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується, а тому судовою колегією не переглядається.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що оскільки неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком, а ОСОБА_1 є його матір`ю та на неї покладено однаковий з ОСОБА_2 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, тому наявні підстави стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 11.10.2019.

Колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 16 лютого 2013 (а.с.4).

Від шлюбу у подружжя народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 26 жовтня 2017 року (а.с.5).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2018 року в справі № 335/2393/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 06.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8).

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2018 року в справі № 335/2392/18 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 змінено прізвище на дошлюбне - « ОСОБА_1 » (а.с.6).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2019 року в справі № 335/3108/19, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 26 серпня 2020 року, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання батька (а.с.9-10; 72-76).

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина 1 статті 183 СК України).

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Отже, установивши, що дитина проживає разом з батьком, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що наявні підстави для стягнення аліментів на дитину з матері.

Проте, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягнення з відповідача, судом не було враховано наявність інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача.

Так, в апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що на її утриманні перебуває неповнолітня дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 17 грудня 2019 року Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.93).

У зв`язку з цим апелянт знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, про що надано довідку від 24 грудня 2020 року №996108-13, з якої вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УСЗН ЗМР по Заводському району м. Запоріжжя та отримує щомісячно одноразову допомогу при народження дитини по 860 грн. щомісячно (а.с. 95).

Окрім того, на утриманні ОСОБА_1 перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 03 вересня 2008 року(а.с.92)

Так, у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася третя дитина - ОСОБА_6 , яка нарівні з дитиною від другого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні батька, та донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від першого шлюбу потребує належного матеріального забезпечення.

Факт знаходження на утриманні у відповідача народженої нею в іншому шлюбі третьої дитини, неможливість у зв`язку з цим працювати та отримувати заробітну плату є надмірним тягарем для неї, як платника аліментів.

Отже, колегія суддів не погоджується в повній мірі з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , саме у розмірі 1/4 частини.

Стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції не врахував матеріальне становище платника аліментів, на утриманні якого перебуває ще двоє дітей.

Наявність названих обставини позивачем не спростовано належними та допустимими доказами у розмінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів, повно та всебічно дослідивши обставини справи, надаючи належну оцінку наявним у справі доказам, з урахуванням обставин, визначених у ст. 182, 183, СК України, виходячи із засад якнайкращого забезпечення інтересів усіх дітей відповідача, які мають рівне право на отримання належного утримання від матері, вважає за можливе визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття

До цього , слід зазначити, що позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про збільшення розміру присуджених до сплати аліментів, за наявності підстав, передбачених ст.. 192 СК України.

Твердження апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального закону, а саме - про неповідомлення ОСОБА_1 про місце, дату та час розгляду справи спростовується матеріалами справи.

Так, відповідно до рекомендованого повідомлення судова повістка про виклик в судове засідання, призначене на 21 жовтня 2020 року вручена 28 вересня 2020 року особисто ОСОБА_1 (а.с.68).

Доводи апеляційної скарги про те, що Вознесенівським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області неправомірно розраховано заборгованість зі сплати аліментів за період з жовтня 2019 року по листопад 2020 року, є неприйнятими, оскільки визначення розміру заборгованості по аліментам не є предметом цього цивільного судочинства. Спори щодо розміру заборгованості за аліментами підлягають вирішенню у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Таким чином, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, що підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшивши розмір аліментів, що підлягає до стягнення з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 11 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Оскільки на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору, то понесенні ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 152,60 грн. слід компенсувати за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2020 року у цій справі в оскаржуваній частині змінити та викласти абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 11 жовтня 2019 року.

Компенсувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 1152,60 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 31 березня 2021 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова