Ухвала

29 березня 2021 року

м. Київ

справа № 372/4583/14-ц

провадження № 61-3758ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сініціна Марина Станіславівна, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2021 року у справі за позовом прокурора Обухівського району Київської області в інтересах держави до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області, про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2021 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Сініціна М. С. подала до Верховного Суду касаційну скаргу в справі № 372/4583/14-ц на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2021 року (повний текст складено 05 лютого 2021 року).

За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

I. Щодо підстав касаційного оскарження

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1

частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Заявник у касаційній скарзі зазначає підставами касаційного оскарження пункти 1 та 2 частини другої статті 389 ЦПК України, однак при цьому не вказує від якого саме висновку Верховного Суду необхідно відступити та у який спосіб, в якій постанові викладений цей висновок та чим обґрунтована необхідність такого відступу.

Оскільки законодавець вказав саме на вмотивоване обґрунтування скаржником необхідності відступлення від висновку Верховного Суду, зазначення у касаційній скарзі в якості підстави касаційного оскарження пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України не може зводитись лише до формального цитування цієї норми та наведення переліку постанов Верховного Суду висновки з яких застосовані судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Також касаційна скарга містить посилання на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. При цьому, заявник не зазначає, щодо застосування яких саме норм права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Отже наразі заявником належним чином не виконано вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

II. Щодо сплати судового збору

Заявником в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Постановою Великої Палати Верхового Суду від 03 грудня 2019 року у розглядуваній справі було частково задоволено заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 31 травня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Київської області

від 18 січня 2017 року та рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 року - ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2017 року та рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 року в частині позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 28 березня 2002 року № 3, № 15/305, № 15/304; визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 341887; витребування на користь територіальної громади смт. Козин в особі Козинської селищної ради з незаконного володіння ОСОБА_1 земельної ділянки та визнання за територіальною громадою смт. Козин в особі Козинської селищної ради права власності на неї скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 січня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі заявник просить змінити мотивувальну частину рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 липня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 28 січня 2021 року, відмовивши у задоволенні позову прокурора в частині позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 28 березня

2002 року № 3, № 15/305, № 15/304; визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 341887; витребування на користь територіальної громади смт. Козин в особі Козинської селищної ради з незаконного володіння ОСОБА_1 земельної ділянки та визнання за територіальною громадою смт. Козин в особі Козинської селищної ради права власності за відсутності підстав для втручання у право на мирне володіння майном відповідача та інших підстав, наведених у касаційній скарзі.

Таким чином за касаційною скаргою оспорюваними є 4 вимоги немайнового характеру та 2 вимоги майнового характеру (ціна позову 3 202 104 грн).

Позов було подано до суду у вересні 2014 року.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час подання позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час подання позову) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

З урахуванням наведених обставин розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 4 628,40 грн (із розрахунку (243,60 грн х 4) +

(1 218 грн х 3) х 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

ІІІ. Щодо повноважень представника

Частиною третьою статті 392 ЦПК України визначено, що касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (частина четверта статті 62 ЦПК України).

За змістом частини шостої статті 62 ЦПК України оригінали документів, що посвідчують повноваження представників, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Касаційна скарга підписана адвокатом Сініціною М. С., як представником ОСОБА_1 , однак додані до касаційної скарги документи, на підтвердження повноважень представника подані в незавірених копіях, що не можна вважати належним виконанням вимог абзацу 2 частини третьої статті 392 ЦПК України.

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:

- надання суду уточненої касаційної скарги із визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав). Копії уточненої касаційної скарги мають бути надані відповідно до кількості учасників справи;

- надання судуоригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 4 628,40 грн або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

- надання суду оригіналу або засвідченої у визначеному законом порядку копії документу, який підтверджує повноваження адвоката Сініціної М. С. представляти інтереси ОСОБА_1 у Верховному Суді у справі № 372/4583/14-ц.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено судом після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сініціна Марина Станіславівна, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2021 року залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 або адвокату Сініціній М. С. копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович