РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року

м. Рівне

Справа № 564/2016/20

Провадження № 22-ц/4815/185/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.,

суддів: Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Остапенко В.С. на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2020 року, ухвалене в складі судді Цвіркуна О.С., у справі № 564/2016/20,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позов обґрунтований тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 01.09.2019 року є студентом денної форми навчання ВСП "Рівненський технічний фаховий коледж НУВГП". Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2022 року. В зв`язку з тим, що син навчається, вона несе додаткові витрати пов`язані з його утриманням, що ставить її в скрутне матеріальне становище.

Просила стягувати аліменти з відповідача на утримання сина в розмірі в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, у ВСП «Рівненський технічний фаховий коледж НУВГП», в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 14.08.2020 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Вирішено питання про судовий збір.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду змінити та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/10 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що судом не враховано те що на утриманні відповідача перебуває ще одна неповнолітня дитина, яка є у нього від другого шлюбу. Окрім того, разом з відповідачем і його сім`єю проживають батьки відповідача: ОСОБА_4 , 1938 року народження, який є інвалідом третьої групи та ОСОБА_5 , 1939 року народження, яка є інвалідом другої групи. Оскільки розмір пенсії батьків є незначним, то відповідач відповідно бере участь у їх утримання також.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із довідки 3485 від 11.08.2020 року, яка видана ВСП "Рівненський технічний фаховий коледж" НУВГП, встановлено, що ОСОБА_3 навчається у ВСП "Рівненський технічний фаховий коледж НУВГП" з 01.09.2019 р. по 30.06.2022 р. На базі 11 класів. Форма навчання денна, державна.

ОСОБА_3 проживає разом із позивачкою ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Таким чином, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено факту наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що стягнення аліментів у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно є справедливим та достатнім з урахуванням наведеного вище. При цьому суд правильно виходив із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дітей, а також те, що дитина проживає з матір`ю.

Докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Остапенко В.С. залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 25 березня 2021 року.

Головуючий :

Судді :