провадження № 8/752/19/21
УХВАЛА

29.03.2021 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П.вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у справі № 752/25005/20 за позовом ОСОБА_2 до Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебувала справа № 752/25005/20 за позовом ОСОБА_2 до Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

В березні 2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення суду від 14.01.2021 року за нововиявленими обставинами, в обґрунтування якої було зазначено, що пред`явлений позов ОСОБА_2 є безпідставним, оскільки на момент подачі зазначеного позову наказ від 23.10.2020 року про звільнення позивача був визнаний нікчемним та таким, що не породжував жодних правових наслідків. Зазначені обставини, на думку заявника, є нововиявленими та істотними, а відтак він вимушений звернутись до суду із даною заявою.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, вважаю, що у відкритті провадження за заявою слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 426 ЦПК України у заяві зазначаються нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення.

Таким чином до даного виду заяв процесуальним законом встановлено вимоги до форми та змісту вказаних заяв, зокрема, передбачено обов`язок заявника вказати обставини, що є нововиявленими, також процесуальним законом встановлено вимоги щодо терміну подання такої заяви.

Згідно із ч. 2 ст. 427 ЦПК України протягом п`яти днів після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам ст. 426 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами або виключними обставинами.

Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року, заява про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами може бути подана сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Особа, яка не була залучена до участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи чи обов`язки, не має права на подання заяви про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами. Суд ухвалою відмовляє у прийнятті такої заяви. У цьому разі особа має право звернутися до суду з апеляційною або касаційною скаргою із заявленням клопотання про поновлення строку на оскарження.

Відповідно до п. 3 Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.1981 року «Про практику перегляду судами у зв`язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили », у разі звернення з заявою особи, яка не брала участі у справі, суддя ухвалою відмовляє в прийнятті заяви.

Згідно із ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та ( або ) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Як вбачається з матеріалів справи заявник не є учасником даної справи та, відповідно до вимог закону, - не має права на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, однак, має право оскаржити рішення суду в апеляційному (касаційному) порядку.

Судом при вирішенні питання щодо відкриття провадження за заявою враховано, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, а тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не пов`язані з порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що підстав для відкриття провадження за заявою особи, яка не є стороною у справі не встановлено, а відтак у відкритті провадження за заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 186, 423, 424, 426, 427 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у справі № 752/25005/20 за позовом ОСОБА_2 до Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.П. Чередніченко