Справа № 313/1196/20
Провадження № 2/313/54/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

22.03.2021 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізькою області у складі: головуючого - судді Кравцова С.О., за участю секретаря судового засідання Басова А.В. представника позивача адвоката Фролова М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал» третя особа: приватний нотаріус Горай Олег Станіславович, приватний виконавець Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Веселівського районного суду Запорізької області з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню де зазначила, що в серпні 2020 року вона дізналась, що приватним виконавцем Клименко Р.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника щодо стягнення з ОСОБА_2 20760 грн. 21 коп. заборгованості на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердик Капітал» до якого перейшло право вимоги від Акціонерного товариства «ОТП Банк» за кредитним договором № від 26.02.2013 року. (у позивача наявна копія зазначеної постанови, оригінал знаходиться у третьої особи приватного виконавця Клименко Р.В.).

Відповідно до свідоцтво про шлюб від 09.11.2013 року серія НОМЕР_1 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселівського районного управління юстиції у Запорізькій області після укладення шлюбу було змінено прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , копія свідоцтва про шлюб додається. (оригінал свідоцтва про шлюб наявне у позивача).

Після отримання вищевказаної постанови вона звернулася до приватного виконавця Клименко Р.В. для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та дізналась, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 20.06.2020 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 3683 щодо стягнення з неї заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал», до якого перейшло право вимоги від АТ «ОТП Банк» за кредитним договором № від 26.02.2013 року на загальну суму 20760 грн. 20 коп., що складається з:

- прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 8528 грн. 97 коп.;

- прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 4749 грн. 97 коп.;

- строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6831 грн. 27 коп.

- витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 650 грн. 00 коп.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 22 грудня 2018 року по 11 березня 2020 року.

Оригінал вищевказаного виконавчого напису знаходиться у приватного виконавця Клименко Романа Васильовича, у позивача наявна копія.

Вважає, що приватний нотаріус Горай О.С. вчинив вищенаведений виконавчий напис з порушенням чинного законодавства з наступних підстав.

Як вбачається з виконавчого напису від 20.06.2020 року зареєстрованого за № 3683 вчиненого приватним нотаріусом Гораєм Олегом Станіславовичем його було вчинено на підставі пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі постанова КМУ № 1172).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 та доповнено по вищевказану постанову КМУ № 1172 від 26.06.1999 року розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Отже з цього моменту нотаріуси набули змоги видавати виконавчі написи щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин. Саме на підставі цього пункт 2 постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 року було здійснено приватним нотаріусом Гораєм Олегом Станіславовичем оспорюваний виконавчий напис.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, http://reyestr.court.gov.ua/Review/65037659, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 № К/800/6492/17, К/800/7651/17 http://reyestr.court.gov.ua/Review/70163734, визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме:

п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів:

"Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту:

"Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.".

Отже на момент вчинення виконавчого напису, а саме 20.06.2020 року у нотаріуса взагалі не було правових підстав здійснювати зазначений виконавчий напис оскільки п. 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищевказаної постанови КМУ на підставі якого робився виконавчий напис взагалі визнано не законною та не чиною.

На підставі викладеного вбачається, що нотаріусом було зроблено оспорюваний виконавчий напис на підставі норми права, яку на момент вчинення виконавчого напису скасовано та визнано недійсною.

Крім того вчиняючи вказаний виконавчий напис нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед ТОВ «Вердикт Капітал», до якого перейшло право вимоги від АТ «ОТП Банк» за кредитним договором № від 26.02.2013 року за відповідним кредитним договором та не врахував пропуск відповідачем строку позовної давності.

Відповідно до п.п.3.1. та п.п. 3.4 п. 3 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Як зазначила позивач,що з кредитного договору № від 26.02.2013 року укладеного між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» п.1.1 останній було надано споживчий кредит у розмірі 13500 грн. з 23.02.2013 року по 26 лютого 2016 року. Відповідно до п.1.1 вищевказаного кредитного договору строк дії кредитної лінії складає 36 місяців. (Оригінал кредитного договору наявний у відповідача, у позивача наявна копія).

Строк з якого обчислюється строк позовної давності складає з моменту кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто з 26.02.2016 року.

Отже кінцевий термін погашення по кредиту був 26.02.2016 року.

Строк позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі відповідачу закінчився у лютому 2019 року.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

У своїй постанові від 2 липня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зробила висновок, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України. Таким чином, загальний строк для такого звернення становить три роки.

Як вбачається з виконавчого напису період за який проводиться стягнення 22.12.2018 року по 11.03.2020 року. Виконавчим написом стягнуто з позивача крім тіла кредиту, ще й проценти за користування кредитом.

З виконавчого напису не вбачається за який період було нараховано вищевказані відсотки за користування кредитом. Оскільки строк кредитного договору минув 26.02.2016 року виконавчий напис було видано 20.06.2020 року отже нарахування відповідачем відсотків після закінчення строку дії кредитного договору суперечить правовій позиції викладеній в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18.

Як зазначила позивач,що ніякої письмової вимоги від відповідача щодо сплати заборгованості за кредитним договором вона взагалі не отримувала.

Позивач вважає що, нотаріусом було зроблено оспорюваний виконавчий напис на підставі норми права, яку на момент вчинення виконавчого напису скасовано та визнано недійсною просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні. Позовні вимоги позивача підтримав, надав пояснення та просить їх задовольнити.

Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляли, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавали.

Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З урахуванням положень ст.280 ЦПК України та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення.

У відповідності до ст. 281 ЦПК України судом винесена ухвала про заочний розгляд справи.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом було встановлено фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приватним виконавцем Клименко Р.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника щодо стягнення з ОСОБА_2 20760 грн. 21 коп. заборгованості на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердик Капітал» до якого перейшло право вимоги від Акціонерного товариства «ОТП Банк» за кредитним договором № від 26.02.2013 року.

Відповідно до свідоцтво про шлюб від 09.11.2013 року серія НОМЕР_1 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселівського районного управління юстиції у Запорізькій області після укладення шлюбу було змінено прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 ,

Після отримання вищевказаної постанови позивач звернулася до приватного виконавця Клименко Р.В. для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та дізналась, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 20.06.2020 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 3683 щодо стягнення з неї заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал», до якого перейшло право вимоги від АТ «ОТП Банк» за кредитним договором № від 26.02.2013 року на загальну суму 20760 грн. 20 коп., що складається з:

- прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 8528 грн. 97 коп.;

- прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 4749 грн. 97 коп.;

- строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6831 грн. 27 коп.

- витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 650 грн. 00 коп.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 22 грудня 2018 року по 11 березня 2020 року.

Як вбачається з виконавчого напису від 20.06.2020 року зареєстрованого за № 3683 вчиненого приватним нотаріусом Гораєм Олегом Станіславовичем його було вчинено на підставі пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі постанова КМУ № 1172).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 та доповнено по вищевказану постанову КМУ № 1172 від 26.06.1999 року розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Отже з цього моменту нотаріуси набули змоги видавати виконавчі написи щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин. Саме на підставі цього пункт 2 постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 року було здійснено приватним нотаріусом Гораєм Олегом Станіславовичем оспорюваний виконавчий напис.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, http://reyestr.court.gov.ua/Review/65037659, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 № К/800/6492/17, К/800/7651/17 http://reyestr.court.gov.ua/Review/70163734, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"

Отже на момент вчинення виконавчого напису, а саме 20.06.2020 року у нотаріуса взагалі не було правових підстав здійснювати зазначений виконавчий напис оскільки п. 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищевказаної постанови КМУ на підставі якого робився виконавчий напис взагалі визнано не законною та не чиною.

На підставі викладеного вбачається, що нотаріусом було зроблено оспорюваний виконавчий напис на підставі норми права, яку на момент вчинення виконавчого напису скасовано та визнано недійсною.

Крім того вчиняючи вказаний виконавчий напис нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед ТОВ «Вердикт Капітал», до якого перейшло право вимоги від АТ «ОТП Банк» за кредитним договором № від 26.02.2013 року за відповідним кредитним договором та не врахував пропуск відповідачем строку позовної давності.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 1.1 та п.п. 1.2. п. 1 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.п.3.1. та п.п. 3.4 п. 3 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Як вбачається з кредитного договору № від 26.02.2013 року укладеного між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» п.1.1 останній було надано споживчий кредит у розмірі 13500 грн. з 23.02.2013 року по 26 лютого 2016 року. Відповідно до п.1.1 вищевказаного кредитного договору строк дії кредитної лінії складає 36 місяців. (Оригінал кредитного договору наявний у відповідача, у позивача наявна копія).

Строк з якого обчислюється строк позовної давності складає з моменту кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто з 26.02.2016 року.

Отже кінцевий термін погашення по кредиту був 26.02.2016 року.

Строк позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі відповідачу закінчився у лютому 2019 року.

Таким чином, виходячи з вище викладеного, на час звернення позивача до нотаріальної контори сплив строк позовної давності оскільки останній був вчинений 20.06.2020 року, суд застосовує строк позовної давності до цих правовідносин.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила - ч.1 ст.261 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

У своїй постанові від 2 липня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зробила висновок, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України. Таким чином, загальний строк для такого звернення становить три роки.

Як вбачається з виконавчого напису період за який проводиться стягнення 22.12.2018 року по 11.03.2020 року. Виконавчим написом стягнуто з позивача крім тіла кредиту, ще й проценти за користування кредитом.

З виконавчого напису не вбачається за який період було нараховано вищевказані відсотки за користування кредитом. Оскільки строк кредитного договору минув 26.02.2016 року виконавчий напис було видано 20.06.2020 року отже нарахування відповідачем відсотків після закінчення строку дії кредитного договору суперечить правовій позиції викладеній у Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18.

Як встановлено в судовому засіданні,що ніякої письмової вимоги від відповідача щодо сплати заборгованості за кредитним договором вона взагалі не отримувала.

Вищенаведене підтверджує про відсутність безспірності при вчиненні виконавчого напису нотаріусом.

Розрахунок сум судових витрат позивача склав : зі сплати судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. за подання позову та сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420 грн. 40 коп. Зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 61, 124 Конституції України, ст. ст. 256, 257, 261, 266 ЦК України, ст. ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», ст. ст. . 10,12, 209, 259, 260,284-187 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

Виконавчий напис від 20 червня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 3683, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» код 36799749 заборгованості у розмірі 20760 грн. 21 коп. - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Судові витрати покласти на відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» , 04053, м. Київ, бульв. Кудрявський узвіз, 5Б стягнувши судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп. за подання позову та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420 грн. 40 коп. на користь позивача ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області С.О.Кравцов