УХВАЛА

судового засідання

01 квітня 2021 рокуСправа №451/782/19
Провадження № 2-п/451/5/21

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.,

секретаря судових засідань Табен Л.В.,

за участі: представника заявника ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Радехів заяву ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Радехівського районного суду Львівської області від 22.09.2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Радехівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

встановив:

17 лютого 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Радехівського районного суду Львівської області від 22.09.2020 року.

В заяві зазначає, що заочним рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 22 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задоволено та визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 . Будучи не згідною з рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 22 вересня 2020 року, вона 04 грудня 2020 року оскаржила його до Львівського апеляційного суду. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року суд повернув їй дану апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що вона має право звернутись із заявою про перегляд заочного рішення до суду, який його ухвалив, і у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення або ухвалення повторного заочного рішення, оскаржити рішення суду першої інстанції до апеляційного суду в загальному порядку. Дану ухвалу Львівського апеляційного суду вона отримала рекомендованим листом 09 лютого 2021 року. Вважає, що рішення Радехівського районного суду від 22.09.2020 р. незаконне. Вирішуючи спір, суд не дослідив доказів на підтвердження обставин не проживання відповідача більше шести місяців у спірному будинку у зв`язку із втратою інтересу до житла. Суд не встановив, які саме перешкоди чинить відповідач будучи зареєстрованою на спірній житловій площі, не дослідив належним чином доказів поважності причин не проживання у спірному будинку малолітньої дитини. В матеріалах справи відсутні докази про наявність у неї чи дитини іншого житла на праві приватної власності, на які посилається суд. Суд безпідставно не взяв до уваги висновок комісії про недоцільність позбавляти права на житло малолітню дитину. Суд жодного разу її належним чином не повідомив про дату та час розгляду даної справи. Оголошення в пресі суд не давав. Суд надсилав судові повістки їй на адресу, до якої заявник жодного відношення не має, отже належним чином вона не була повідомлена жодного разу про дату та час слухання справи. Вона не просила суд надсилати їй рішення суду на адресу - АДРЕСА_2 , тим більше у своїй заяві про розгляд даної цивільної справи без її участі вона вказала адресу своєї офіційної реєстрації - АДРЕСА_3 . Заяву до суду про згоду на надсилання їй SМS повідомлень (повісток) вона не писала. Судовим рішенням, чи за згодою батьків місце проживання малолітньої ОСОБА_4 не встановлювалось і не вирішувалось. З ким саме буде проживати дитина, а саме з батьком чи з мамою рішенням суду також не встановлювалось. Вона зареєстрована в квартирі АДРЕСА_4 . Житлова площа даної квартири згідно технічного паспорта складає 29,3 м.кв. Квартира складається із двох кімнат. Зареєстровані в даній квартирі 5 осіб. Отже, дитина не має належних житлових умов, користуючись житловою площею 4 м.кв., чим вже порушуються її житлові права, що на жаль не турбує позивача (батька дитини). Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом. Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції). Не можна вважати не поважною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з одним із батьків, оскільки малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини. Наведені правові висновки узгоджуються з висновками суду касаційної інстанції, викладеними у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N° 711/4431/17, від 10 квітня 2019 року у справі N° 466/7546/16-ц, від 27 червня 2019 року у справі № 337/1760/17, від 27 листопада 2019 року у справі N° 368/750/16-ц (провадження N° 61-31705св18), від 25 серпня 2020 року у справі N° 206/3425/18 (провадження N° 61-9122св19). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що малолітня ОСОБА_4 набула право власності або право постійного користування іншим житлом, позивачем не надано, хоча це є його процесуальним обов`язком. Отже, суд належним чином не перевірив доводів позивачів, фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив зібраних у справі доказів, тому оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам щодо законності й обґрунтованості судового рішення. У зв`язку з вищенаведеним, просить скасувати рішення Радехівського районного суду Львівської області від 22 вересня 2020 року по даній цивільній справі та призначити справу до розгляду в загальному порядку. Окрім цього, просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 22.09.2020 р., визнавши причину пропуску строку поважною (а.с.159-163).

24 березня 2021 року в адресу суду надійшли заперечення представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , де в задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення просить відмовити та заяву ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення просить залишити без розгляду, посилаючись на наступні підстави. Заочне рішення суду першої інстанції набрало законної сили 22 жовтня 2020 року. На даний час таке виконане. Законний представник відповідача в судове засідання не з`являлася жодного разу, хоча належним чином повідомлялася про неодноразові судові засідання. Зі суду неодноразово телефонували до законного представника відповідачки. З копії позовної заяви про стягнення аліментів з позивача ОСОБА_2 , поданої в 2018 році до Червоноградського міського суду Львівської області, вбачається, що ОСОБА_5 вказала про місце проживання дитини ОСОБА_4 разом з нею у м. Червонограді після розірвання шлюбу. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано 10 квітня 2012 року, що підтверджується копією рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10.04.2012 р. Відповідно до копії рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 07.02.2019 року, з позивача стягуються аліменти у користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_8 в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2018 року до досягнення дитиною повноліття. У позовній заяві про стягнення аліментів, яка долучена до матеріалів справи ОСОБА_5 підтверджує той факт, що після розірвання шлюбу (10.04.2012 року) дитина (відповідачка по даній справі) проживає разом з нею у м.Червонограді, навчається у загальноосвітній школі № 10. Законний представник відповідачки пропустила цей строк без поважних причин і в суду не має підстав для поновлення такого, оскільки нею замість того, щоб звернутися з заявою про перегляд заочного рішення, була подана апеляційна скарга на заочне рішення. Правова основа презумпції знання законодавства обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в частині 1 статті 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тому закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині 2 статті 68 Конституції України. З огляду на викладене, в суду немає передбачених законом підстав для скасування заочного рішення, а відтак слід відмовити ОСОБА_5 у задоволенні її заяви про перегляд заочного рішення. З огляду на вищезазначене, оскільки законним представником відповідачки подана заява про перегляд заочного рішення з пропуском процесуального строку, встановленого ст. 284 ЦПК України, доводи наведені у ній не є поважними для пропуску цього строку, а відтак і для поновлення такого (а саме незнання законодавства в частині перегляду заочного рішення) вважає, що вона підлягає залишенню без розгляду (а.с.186-190).

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав у повному обсязі, звертав увагу суду, що судом розглянуто справу у відсутності відповідача, яка не була повідомлена про розгляд справи належним чином, оскільки жодної повістки про виклик в судове засідання не отримувала, тому просив заяву задовольнити, заочне рішення скасувати.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у своїх запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення, просив відмовити в перегляді заочного рішення.

Позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи (а.с.196).

Представник третьої особи Служба у справах дітей Радехівської районної державної адміністрації Львівської області, в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.195).

Відповідно до ч.1 ст.287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні.

Суд, перевіривши матеріали справи, робить висновки про те, що заяву про перегляд заочного рішення Радехівського районного суду Львівської області від 22 вересня 2020 року необхідно задовольнити.

Відповідно до вимог ч.1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд встановив, що за наслідками розгляду цивільної справи заочним рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 22 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задоволено та визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючих АДРЕСА_1 судові витрати в розмірі 2305 (дві тисячі триста п`ять) гривень 20 (двадцять) копійок (а.с.118-122).

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №451/782/19 копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження, повістку на 5.03.2020 року, відповідач отримала, в результаті чого подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності з посиланням на свої заперечення проти позову, оскільки позивач не дав згоди на прописку дитини ОСОБА_4 в м. Червоноград. Окрім цього, для мирного врегулювання спору просила зв`язатися з нею по телефону (а.с.53,54,66).

Повістку на 5.05.2020 р., 23.07.2020 р. та відповідно 22.09.2020 р., відповідач не отримувала, оскільки конверти із рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, на адресу АДРЕСА_2 , повернулися до суду без вручення адресату (а.с.77,110-113).

Після відповідного запиту до відділу адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_5 , в адресу суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , що свідчить про неналежне повідомлення відповідача, тому суд невірно прийшов до висновку про ухвалення 22 вересня 2020 року заочного судового рішення у відсутності відповідача (а.с.65,78,119).

Крім того відповідач ОСОБА_5 отримала копію заочного рішення, таким чином 4.12.2020 року її представник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами цивільної та подав апеляційну скаргу, а 17 лютого 2021 року в адресу суду надійшла заява про перегляд заочного рішення з заявою про поновлення строку на перегляд заочного рішення (а.с.126,133,138,159-166).

12 березня 2021 року з Львівського апеляційного суду повернулась справа, після чого суддею Радехівського районного суду Львівської області Семенишин О.З. прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення (а.с.158,183).

Згідно з ч. 3 ст. 284 ЦПК України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на звернення до суду відповідача з заявою про скасування заочного рішення суду пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Окрім того, заявник посилається на те, що його відсутність у судовому засіданні позбавила можливості надати суду заперечення на позовну заяву, оскільки вона не була належним чином повідомлена, її донька ОСОБА_4 не має належних житлових умов, чим порушуються її житлові права, що не було досліджено при прийнятті рішення. Відповідачем не визнається позов, оскільки заявник у своїй заяві від 03.03.2020 р. вказала, що проти позову не заперечує, але при умові згоди позивача на реєстрацію місця дитини в м. Червонограді. Позивач згоди такої не дав. Також не вирішив спір в досудовому порядку, як вона просила. Тому позов заперечує та наголошує, що суд належним чином не перевірив доводів позивачів, фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив зібраних у справі доказів, тому оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам щодо законності й обґрунтованості судового рішення.

Пунктом 2 ч.3 ст.287 ЦПК України передбачається, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою, зокрема, скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється у порядку наказного, позовного (загального або спрощеного)та окремого провадження.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У відповідності до ст.ст.19,274 ЦПК України даний позов підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

З метою забезпечення права заявнику доступу до правосуддя, з метою надання йому можливості безпосередньо взяти участь у розгляді справи, скористатись правом на захист та з метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення заяви.

Судовий розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 228, 231, 232, ЦПК України, -

ухвалив:

поновити ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Радехівського районного суду Львівської області від 22 вересня 2020 року скасувати.

Відкликати виконавчий лист виданий Радехівським районним судом Львівської області 13.11.2020 року по цивільній справі №451/782/19.

Здійснювати судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Радехівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання призначити в приміщенні Радехівського районного суду Львівської області (м. Радехів, вул. Львівська, 14а) 19 квітня 2021 року о 12 год.30 хвилин в режимі відеоконференції з допомогою програмного забезпечення «ЕаsуСоn».

Радехівському районному суду Львівської області 19 квітня 2021 року о 12 год. 30 хв. забезпечити відеоконференцзв`язок з представником ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

Представнику позивача ОСОБА_3 , вийти на зв`язок з Радехівським районним судом Львівської області, для проведення судового засідання в режимі відеоконференції 19 квітня 2021 року о 12 год. 30 хв.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийСеменишин О. З.