Номер провадження: 22-ц/813/3804/21
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_1 адвоката Пугача Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Поліщука Сергія Сергійовича на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2019 року про залишення позову без розгляду та скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності та визнання договорів недійсними,

встановив:

21 серпня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд встановити юридичний факт його спільного проживання з ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 2587 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , припинити право спільної сумісної власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, визнати за ним та ОСОБА_1 у рівних частинах право власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також визнати за ним та ОСОБА_1 у рівних частинах право власності на земельну ділянку, площею 2587кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2014 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою районного суду, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 серпня 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2014 року була залишена без руху, оскільки не було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, не надано копій апеляційної скарги для вручення сторонам у справі та причини пропуску строку на апеляційне оскарження, зазначені ОСОБА_2 у клопотанні про поновлення строку, не можуть бути визнані поважними. У зв`язку з цим, заявнику надано строк для подання до суду квитанції про сплату судового збору, копій апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин пропуску строку та надання доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску такого строку.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 вересня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2014 року відмовлено. Справу повернуто до суду першої інстанції.

У жовтні 2016 року позивач подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду. Постановою Верховного Суду у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 липня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення. Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 вересня 2016 року залишено без змін. Матеріали цивільної справи повернуті до Київського районного суду м. Одеси.

У судове засідання, яке було призначено на 12.12.2018 року з`явився представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , у зв`язку з повторною неявкою позивача у судове засідання наполягав на залишенні позову без розгляду, а також просив скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 10 вересня 2014 року. Питання застосування зустрічного забезпечення просив не розглядати.

Справа неодноразово відкладалася.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2019 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 про залишення без розгляду позову та скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності та визнання договорів недійсними задоволено.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності та визнання договорів недійсними - залишено без розгляду.

Роз`яснено позивачу право звернутись до суду з позовом після усунення умов, що викликали залишення даного позову без розгляду.

Були скасовані заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2014 року.

Знято арешт та заборону відчуження у будь-який спосіб житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 2587 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Знято арешт та заборону відчуження у будь-який спосіб земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0683 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Знято арешт та заборону відчуження у будь-який спосіб земельної ділянки № НОМЕР_2 , площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Знято арешт та заборону відчуження у будь-який спосіб земельної ділянки № НОМЕР_3 , площею 0,0904 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про застосування зустрічного забезпечення залишено без розгляду. ( т.4 а.с. 161-1641)

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Поліщук С.С. ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2019 року, та постановлення нової, якою його скаргу задовольнити (т.4, а.с.172-178).

29.12.2020 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в яких вони зазначили, що ухвала суду винесена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою, у зв`язку з чим просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2019 року- без змін (т.4, а.с. 199-203).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 та скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач та представник позивача повторно не з`явились в судове засідання без поважних причин, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надали.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2018 року у справі було призначене підготовче судове засідання на 12.12.2018 року.

У зв`язку з тим, що поштове повідомлення ОСОБА_2 повернулося з відміткою «за закінченням терміну зберігання», то розгляд справи було відкладено на 17.01.2019 року (т.4, а.с.47, 48).

17.01.2019 року позивач ОСОБА_2 знову не з`явився до судового засідання, оскільки не був належним чином повідомленим про час і місце його проведення (т.4, а.с.50, 51), у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 30.01.2019 року, для встановлення місця реєстрації позивача, було зроблено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області.

Із відповіді, яка надійшла до суду 24.01.2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (т.4, а.с.120).

30.01.2019 року у судове засідання позивач також не з`явився, оскільки не був належним чином повідомленим про час і місце його проведення, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 12.02.2019 року.

Але, у судове засідання, яке було призначене на 12.02.2019 року позивач ОСОБА_2 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся за адресою його реєстрації, але як вбачається з матеріалів справи, кореспонденцію суду отримала ОСОБА_5 (теща) (т. 4 а.с. 122, 123).

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що вказана особа ОСОБА_5 є членом сім`ї ОСОБА_2 .

Крім того, як було вказано вище, позивач ОСОБА_2 не був повідомлений про час і місце судового засідання, яке було призначено на 30.01.2019 року, до 12.00 год. (т.4, а.с. 115).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, за змістом ч.ч.1,2,5 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів зазначає, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Однак, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції зазначені вимоги законодавства до уваги не взяв, розглянувши справу за відсутності ОСОБА_2 , щодо якого відсутні докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи, призначеної на 12.02.2019 року, чим порушив право позивача на участь у судовому розгляді, не забезпечив йому можливості надати суду докази та навести доводи.

У своїй практиці Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та положення діючого цивільного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому апеляційний суд виходить із того, що він не може втручатись в доказову діяльність, яка належить за загальним правилом до компетенції суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_2 адвоката Поліщука Сергія Сергійовича задовольнити.

УхвалуКиївського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2019 року скасувати і прийняти постанову, якою матеріали цивільної справи направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31.03.2021року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Рішення набрало законної сили 24.03.2021 року

Помічник судді _____________І.Є. Теренчук

Суддя _____________________С.М. Сегеда

Дата засвідчення 31.03.2021 року