КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

секретар Рудик О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа, заміну стягувача у виконавчому листі, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Український професійний банк», ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб ПАТ «Український Професійний Банк», ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою, в якій просив замінити сторону стягувача у цивільній справі № 2-1696/1 2008 за позовом ПАТ «Український професійний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.11.2007 № 833, а саме ПАТ «Український професійний банк» на правонаступника ОСОБА_1 та видати дублікат виконавчого листа на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва № 2-1696/1 2008 від 09.07.2008 за позовом ПАТ «Український професійний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.11.2007 № 833.

На обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2008 з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Український професійний банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 12.11.2007 № 833 в сумі 2 819 822,53 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 1 730,00 грн.

Між ПАТ «Український професійний банк», від імені якого діє виконуючий обов`язки УО ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Український професійний банк» Шаров В.С., та ОСОБА_1 09.07.2019 укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно з умовами якого, банк відступив, а ОСОБА_1 набув права вимоги, зокрема, до ОСОБА_2 за кредитним договором від 12.11.2007 № 833, включаючи право вимоги до правонаступників, спадкоємців, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника або які зобов`язані виконувати обов`язки боржника за кредитним договором (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки, іпотеки, застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1-1 та додатку № 1-2 до цього договору.

Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.07.2019 № 63 у результаті чого, виникла необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні стягувача у цивільній справі № 2-1696/1 2008 з ПАТ «Український професійний банк» на правонаступника ОСОБА_1 .

Після отримання від ПАТ «Український професійний банк» документів кредитної справи від 12.11.2007 № 833, 09.07.2019, ним виявлено відсутність оригіналів виконавчих листів, що підтверджується актом прийому-передачі від 09.07.2019 № 1, крім того, вказані матеріали не містять доказів, які б підтверджували те, що виконавчі документи знаходяться на виконанні.

Зазначив, що, на його думку, оригінали виконавчих документів втрачені не з вини заявника, разом з тим, строк пред`явлення до виконання вказаних виконавчих документів сплинув, в зв`язку з чим, у позивача відсутня можливість пред`явити їх до виконання, що порушує його права та інтереси.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.09.2019 у задоволенні заяви відмовлено (а.с. 37-40).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про заміну сторони виконавчого провадження, видача дублікату виконавчого листа. Вказує, що відмовляючи в задоволенні заяви про заміну сторони правонаступником суд першої інстанції дійшов висновку про те, що договір № 63 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 09.07.2019 укладений між ПАТ «Український професійний банк» та ОСОБА_1 є договором факторингу; відступлення прав вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа. Разом з тим, скаржник вважає такі висновки суду помилковими та неправомірними.

Оскільки, основною ознакою договору факторингу є наявність елементу фінансування банку за рахунок відступлення права вимоги до боржника. Разом з тим, в договорі № 63 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 09.07.2019 відсутня така ознака, в зв`язку з чим даний договір є договором відступлення права вимоги (цесії) та не може вважатися договором факторингу.

Крім того, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не враховано те, що ПАТ «Український професійний банк» перебуває на стадії ліквідації, а також застосовано Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» положення якого, не регулюють правові відносини, що виникають при укладенні договору № 63 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 09.07.2019.

За вищевказаним договором останнім було сплачено на користь ПАТ «Український професійний банк» грошові кошти у розмірі вартості відступленого права вимоги до боржника. Так, до заявника перейшло право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, що відповідає вимогам ст. 514 ЦК України.

Законодавство України не містить обмежень щодо продажу активів банку, який знаходиться на стадії ліквідації, у вигляді прав вимоги до боржників лише фінансовим установам, таким чином, наявні підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні її правонаступником.

На думку скаржника, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, вийшов за межі заявлених вимог та на власний розсуд послався на підстави недійсності договору, в той час як спір по суті визначення правомірності укладення договору не вирішувався, а розглядалось процесуальне питання заміни стягувача його правонаступником за вже ухваленим судовим рішенням. Таким чином, судом було порушено презумпцію правомірності правочину, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Постановою Київського апеляційного суду від 17.06.2020 ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17.09.2019 залишено без змін (а.с. 109-116).

Ухвалою Верховного Суду від 06.08.2020 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в частині оскарження відмови у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ПАТ ПАТ «Український професійний банк», ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання (а.с. 149-150).

Постановою Верховного суду від 08.09.2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 17.06.2020 в частині вирішення заяви ОСОБА_1 , за участі стягувача ПАТ «Український професійний банк», в особі ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Український професійний банк», про видачу дублікату виконавчого листа, заміну стягувача у виконавчому листі скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 1 а.с. 206-215.).

Відзиву від учасників справи не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа, за таких обставин, вимога ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволені вимог про видачу дублікату виконавчого листа, місцевий суд свій висновок мотивував тим, що правом на звернення до суду з такими вимогами наділений саме стягувач в процедурі виконавчого провадження або виконавець.

Але погодитись із таким висновком в повній мірі не можна з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2019 між ПАТ «Український професійний банк» та ОСОБА_1 укладено договір № 63 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги за кредитними договорами та договорами позики, згідно умов якого, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, право вимоги банку до позичальників та поручителів, зазначених у додатку № 1-1 та додатку № 1-2 до цього договору, включаючи право вимоги до правонаступників, спадкоємців, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконувати обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у додатку № 1-1 та додатку № 1-2 до цього договору.

Згідно з додатком № 1-1 до договору № 63 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитними договорами та договорами поруки від 09.07.2019, ПАТ «Український професійний банк» передало ОСОБА_1 , зокрема, кредитний договір № 833 від 12.11.2007, з усіма додатковими договорами.

Акт прийому-передачі № 1 до договору № 63 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги за кредитними договорами та договорами поруки від 09.07.2019 містить перелік документів, які були передані ПАТ «Український професійний банк» ОСОБА_1 .

Відповідно до реєстру заборгованості прав вимог боржників за кредитними договорами та договорами несанкціонованих карткових овердрафтів фізичних осіб станом на 09.07.2019 у ОСОБА_2 наявна заборгованість за договором кредиту № 833 у сумі 423 280,53 грн.

Згідно з протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-06-07-000028-b та квитанцією про оплату № 31624023 ОСОБА_1 придбав кредитний портфель ПАТ «Український професійний банк».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.12.2012 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Український професійний банк» залишок заборгованості по кредитному договору від 27.09.2007 № 701 в розмірі 462 564,59 грн та судовий збір в розмірі 3 219,00 грн.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ Ченківського О.О. від 11.03.2013 ВП № 36955588 та постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ Білоуса О. О. від 06.03.2014 ВП № 42322642 відмовлено у прийнятті до провадження виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Український професійний банк» суму боргу у розмірі 465 783,59 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частинами 1, 5 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (цесія) є правонаступництво, і такий правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Звертаючись до суду із заявою ОСОБА_1 зазначав, що набув право вимоги до боржника за кредитним договором на підставі договору про відступлення прав вимоги від 09.07.2019.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України).

Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Частиною 3 статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу.

Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) та від 08.06.2021 у справі № 346/1305/19 (провадження № 14-181цс20) викладено правовий висновок, що за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації, відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальними договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ.

Звертаючись до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому листі ОСОБА_1 зазначав, що 28.08.2015 правлінням НБУ винесено постанову № 562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український Професійний Банк»».

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 28.08.2015 № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український Професійний Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Відповідно до пунктів 2, 6 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з дня початку процедури ліквідації банку: банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; укладення правочинів, пов`язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону.

Згідно з частинами 2, 3 статті 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк. Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації.

Частиною 6 статті 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб:1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

18.06.2019 Товарною біржею «Біржа Онлайн» на веб-сайті https://prozorro.sale проведені електронні торги з продажу кредитного портфелю ПАТ «Український Професійний Банк» (кількість договорів 872), що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 30 беззаставними, 1 забезпеченим основними засобами, 14 забезпеченими транспортними засобами кредитними договорами та дебіторська заборгованість (827 позицій), за результатами яких складено протокол № UA-EA-2019-06-07-000028-b від 18.06.2019.

Згідно з протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-06-07-000028-b від 18.06.2019 переможцем аукціону визнано ОСОБА_1 .

26.06.2019 ОСОБА_1 оплатив 155 200,96 грн за придбання на електронному аукціоні лоту № GL1N72840.

За результатами проведених торгів, 09.07.2019 між ПАТ «Український Професійний Банк» в особі виконуючого обов`язки уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Український Професійний Банк» Шарова В. С. та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитними договорами та договорами поруки, за умовами якого банк відступив шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув у обсязі та на умовах визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників та поручителів, зазначених у додатках № 1-1 та 1-2 до цього договору, в тому числі і за договором кредиту від 12.11.2007, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

Пунктами 1.1 та 1.2 договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договорами та договорами поруки визначено, що за своєю правовою природою даний договір є правочином з передання банком шляхом продажу прав вимоги, визначених у договорі, новому кредитору (є правочином з відступленням права вимоги). Жодне з положень цього договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням банку новим кредитором (не є договором факторингу - фінансуванням під відступлення права грошової вимоги).

Згідно з актом прийому-передачі від 09.07.2019 ПАТ «Український Професійний Банк» в особі виконуючого обов`язки уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Український Професійний Банк» Шарова В.С. передав, а ОСОБА_1 прийняв в тому числі кредитний договір від 12.11.2007 та постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.12.2014 ВП № 43725829 та від 21.12.2015 ВП № 4730438.

Отже, за результатами торгів ПАТ «Український Професійний Банк» в особі виконуючого обов`язки уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Український Професійний Банк» Шарова В.С. визначив переможного покупця та продав йому майнове право вимоги виконання боржниками зобов`язань за кредитними та забезпечувальними договорами. Предметом спірного договору є відступлення прав вимоги за плату (купівля-продаж). Метою укладення цього договору є отримання банком коштів для розрахунку із своїми кредиторами у процедурі ліквідації.

Таким чином за своєю правовою природою договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договорами та договорами поруки від 09.07.2019 є договором купівлі-продажу майнового права, укладеним банком під час розпродажу активів у процедурі ліквідації, тому не може бути віднесений до договорів факторингу.

За своєю правовою природою договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договорами та договорами поруки від 09.07.2019 є договором купівлі-продажу майнового права, укладеним банком під час розпродажу активів у процедурі ліквідації з метою розрахунку з кредиторами, на виконання якого здійснена цесія, а її сторонами можуть бути будь-які фізичні або юридичні особи.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) та від 08.06.2021 у справі № 346/1305/19 (провадження № 14-181цс20).

Вирішуючи спір та зазначаючи що, право на звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у ОСОБА_1 виникло на підставі договору факторингу, суд першої інстанції не встановив правову природу договору про відступлення прав вимоги від 09.07.2019 та не звернув увагу, що цей правочин укладено на електронних торгах з продажу майна (активів) ПАТ «Український Професійний Банк» у зв`язку з його реалізацією згідно з Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також, пунктом 5.11 глави 5 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 № 2 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за № 1581/21893 (в редакції, чинній до 21.01.2017) (далі - Положення № 2) передбачено, що реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами, які відповідно до своїх установчих документів та ліцензій мають право надавати кредити, крім кредитних спілок).

Проте, рішенням виконавчої дирекції Фонду від 14.12.2017 № 5397, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.02.2018 за № 207/31659, внесено зміни до Положення № 2 та пункт 5.11 глави 5 розділу V цього Положення № 2 викладено у такій редакції, реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу.

Отже, обмеження, яке передбачало участь лише банків та небанківських фінансових установ у реалізації майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами, скасовано.

Договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами поруки, яким ОСОБА_1 обґрунтовує право звертатися із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, укладений 09.07.2019, тобто на час дії змін, внесених до пункту 5.11 глави 5 розділу V цього Положення № 2.

Отже, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, що оскільки ОСОБА_1 є фізичною особою та не наділений правом надавати фінансові послуги, тому він не має право на звернення до суду із вищевказаною заявою.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Частиною 1 статті 370 ЦПК України (в редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) передбачено, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Згідно з пунктом 17.4 розділу VIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У даній справі, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.09.2019 відмовлено у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листав та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до примусового виконання.

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.08.2020, по даній справі, зазначено, що ухвала про відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання зазначена у п. 24 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, тобто належить до тих ухвал, які не можна оскаржити у касаційному порядку.

3 огляду на те, що суд першої інстанції не поновив ОСОБА_1 строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у апеляційному суді не має підстав вважати, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого листа до виконання, не сплив, тому доходить висновку, що дублікат виконавчого документа може бути виданий лише у разі звернення із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення такого документа до виконання.

Отже, у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, зазначені обставини не створюють перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308 цс 19).

В даному випадку, враховуючи те, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.09.2019 відмовлено у поновленні строку пред`явлення виконавчого листав до виконання, і в цій частині судове рішення набрало законної сили, тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для видачі дублікату виконавчого листа і заміни сторони виконавчого провадження.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового судового рішення про залишення заяви без задоволення, з інших підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року в частині заміни стягувача у виконавчому листі скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа, заміну стягувача у виконавчому листі, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Український професійний банк», ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська