КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи:362/5056/2020
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4314/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Лебідь-Павелко Г,М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

судді - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2020 року

встановив:

у вересні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , яка народилася: ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 000 грн. щомісячно, з дня пред`явлення позову до досягнення повноліття, а також стягнути додаткові витрати на дитину в розмірі 818 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2020 р. позов було задоволено частково - стягнуто на користь позивача з відповідача аліменти на утримання дитини в сумі 1 200 грн., в задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що від шлюбу з відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 . Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2020 року шлюб між ними було розірвано, і після розірвання шлюбу відповідач не бере участі у вихованні дитини, життям та здоров`ям не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Заявляючи вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, позивач вказувала, що дитина відвідує дитячий садочок, оплата за який становить 1 636 грн. щомісячно.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2020 р. позов було задоволено частково - стягнуто на користь позивача з відповідача аліменти на утримання дитини в сумі 1 200 грн., в задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не бере участі в утриманні дитини, яка перебуває на утриманні матері, та визначив розмір аліментів - 1 200 грн. з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Відмовляючи у задоволенні вимоги позивача про стягнення додаткових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини.

Однак повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального права.

При ухваленні рішення суд першої інстанції посилався на норми на положення стст. 141, 180, 181, 182, 183, 184 СК України.

Як видно з матеріалів справи, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2020 року було розірвано шлюб між сторонами та дочка ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Визначаючи розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини, суд першої інстанції не врахував положення п. 3-1 ч.1 та ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до яких мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 грудня 2020 року встановлений прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1 921 грн.

При розгляді справи в суді першої інстанції відповідач направив до суду заяву, в якій просив позов задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в сумі 1 200 грн., не зазначаючи при цьому, чому розмір аліментів має становити саме таку суму та про наявність обставин, в зв`язку з якими він не може сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі.

Таким чином рішення суду в цій частині слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити розмір аліментів в сумі 2 500 грн.

Разом з тим, судом першої інстанції було правильно відмовлено позивачу у стягненні додаткових витрат на утримання дитини, які полягають в оплаті за відвідування дитиною дитячого садочка, оскільки такі витрати входять до загальних витрат на утримання дитини.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки та в цій частині слід ухвалити нове рішення, яким визначити розмір аліментів в сумі 2 500 грн.

В частині розподілу судових витрат рішення слід скасувати відповідно до ст. 141 ЦПК України та визначити розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 2 102 грн.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись стст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду м. Києва від 21 грудня 2020 скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів та ухвалити в цій нове рішення, яким стягнути зі ОСОБА_2 ( народився: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (народилась: ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 2 500 грн. починаючи з 28 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення Васильківського міськрайонного суду м. Києва від 21 грудня 2020 скасувати в частині розподілу судових витрат та стягнути зі ОСОБА_2 (народився: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір на користь держави в розмірі 2 102 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді