Ухвала

30 березня 2021 року

м. Київ

справа № 369/8818/18

провадження № 61-4698ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (далі - ПАТ «ПроКредит Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом.

Не погодившись із зазначеною ухвалою в частині порушення правил підсудності, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка була залишена без руху ухвалою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявникові.

16 березня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року у вищевказаній справі.

Разом із касаційною скаргою ОСОБА_1 подала заяву про поновлення строку на касаційне провадження, посилаючись на те, що копію ухвали Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року не отримувала до 18 лютого 2021 року. Зазначає, що неодноразово зверталась до суду із заявами про надання інформації. У зв`язку з викладеним, просить визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Ухвала Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 11 березня 2019 року.

Виключні випадки передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України для поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 у касаційній скарзі та заяві про поновлення строку на касаційне оскарження не вказані та не обґрунтовані.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року).

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана після спливу одного року з дня прийняття ухвали Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року, заявником не наведено виключних випадків, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик