Справа № 536/1326/20
Провадження № 2-о/536/12/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.

за участю секретаря судового засідання - Пасєчнікової В.О.,

заявника - ОСОБА_1 .

Представника заявника - ОСОБА_2 ,

Представника заінтересованої особи - Дєдової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління дердавної міграційної служби України в Полтаській області про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності держави Україна,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 вказав, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Світловодську Кіровоградської області. Деякий час проживав в АДРЕСА_1 у бабусі, ОСОБА_3 , мати весь час працювала у м. Світловодську.

З 1990 р. вони переїхали до м. Світловодська, де він відвідував ДНЗ «Улыбка». Згодом матір уклала шлюб з громадянином ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у заявника народилась сестра ОСОБА_5 , яка до цього часу проживає у м. Світловодську.

Заявником зазначено, що в місті Світловодськ він проживав до 1994 р., З жовтня 1994 року по 31.01.2000 року він поживав в селі Білецьківка та навчався в Білецьківській середній школі.

В подальшому, в зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності, ОСОБА_1 не звертався за отриманням паспорту громадянина України.

В 2019 році, звернувшись до міграційної служби з заявою про отримання паспорту йому було відмовлено, оскільки відсутня інформація, яка підтверджувала б його постійне проживання на території України, станом на 24.11.1991 рік.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням уточнення заявленої вимоги, просив суд:

-встановити юридичний факт того ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 як особи яка в неповнолітньому віці постійно проживала разом з матір`ю ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на території України станом на 24.08.1991 року.

В судовому засіданні, заявник та його представник заяву про встановлення юридичного факту підтримали та просили задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи заяви та наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що заявник вчасно не звернувся з заявою про отримання паспорту громадянина України.

10.07.2019 року, заявник звернувся до Управління державної міграційної служби України Кременчуцького РВ УДМС України в Полтавській області з заявою про отримання паспорту. За результатами розгляду даної заяви, ОСОБА_1 відмовлено у видачі паспорту, оскільки документи для оформлення паспорту подані не в повному обсязі, тому не встановлено належність заявника до громадянства України.

Заявник стверджував, що з народження постійно проживав на території України, а тому просив суд встановити факт його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності держави Україна, так як без встановлення даного факту він позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України.

Згідно статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місті Світловодськ, Кіровоградської області, Україна, мати - ОСОБА_7 (українка), батько - ОСОБА_8 (українець), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 повторно виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Світловодського міського управління юстиції Кіровоградської області, 02.09.2002 року.

З 10.07.1991 року по 19.10.1994 року заявник разом з матір`ю був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується Довідкою КП «Житлосервіс 2012» Вих № 6392 від 10.07.2019 року.

Відповідно до копії трудової книжки матері заявника - ОСОБА_7 , в подальшому « ОСОБА_9 » (на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 22. 22.06.1991 року), судом встановлено, що вона безперервно здійснювала трудову діяльність на території України, починаючи з 1981 року - 1997 рік ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 01.10.2012 року).

З 1991 року, ОСОБА_1 навчався в школі м. Світловодська, Кіровоградської області, та вибув з 3 класу (наказ №29), що підтверджується Довідкою ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 від 14.08.2008 року; -

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 в подальшому перебував на території України, що підтверджується наступними доказами:

-вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19.08.2002 року, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк - 3 роки;

-постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01.10.2004 року скасовано звільнення від відбування покарання та направлено ОСОБА_1 для відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі;

-постановами Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.02.2010 та 25.02.2011 року, відповідно до яких, відносно ОСОБА_1 встановлено адміністративний нагляд;

-вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.11.2011 року, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин;

-вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15.04.2013 року, ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 279 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки 6 місяців;

З 19.07.2015 року, заявник відбував покарання у ДУ «Кременчуцька виправна колонія (№69) та 19.07.2017 року, звільнений умовно - достроково, що підтверджується довідкою про звільнення серії ПОЛ № 00923.

Відповідно до листа Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 08.09.2020 року № 953/18-02-19 встановлено, що від 14.11.1994 року ОСОБА_1 разом з матір`ю переїхали до с. Білецьківка, Кременчуцького району та проживали по АДРЕСА_3 . Станом на 20.07.2020 року, ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_4 .

Також відповідно до Акту від 30.07.2020 року складеним зі слів свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , підтверджується, що заявник проживав разом з матір`ю за вищезазначеною адресою, в період з листопада 1994 року по теперішній час, за винятком часу перебування ОСОБА_1 в місцях позбавлення волі.

Згідно ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017 р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017 р.) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

П. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до п. 4 ст. 3 Закону, особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року.

Відповідно до ст. 8 Закону, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

З аналізу вищезазначених норм, вбачається, що для встановлення факту належності особи до громадянства України за п. 1 ч.1 ст. 3 та ст. 8, Закону України «Про громадянство України» за відсутності підтверджуючих документів щодо проживання на території України надається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт постійного проживання хоча б одного з її батьків до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

З досліджених матеріалів справи та доказів наданих заявником, а саме копії трудової книжки суд вбачає, що матір ОСОБА_1 - ОСОБА_7 постійно проживала на території яка стала територією України, а також станом на день проголошення незалежності України - 24.08.1991 року так як перебувала в трудових відносинах з ДП Завод «Калькулятор» та займала посаду кладовщика, в період з 16.11.1988 - 24.05.1994 рік.

Оскільки, суд вважає встановленим, що матір заявника постійно проживала на території України, зокрема з 1981 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд доходить висновку про наявність правових підстав для встановлення юридичного факту постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року, так як в даний період ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був неповнолітньою особою, та проживав разом з матір`ю.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268, 273, 293-294, 315 ЦПК України, Закону України "Про громадянство України",-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління дердавної міграційної служби України в Полтавській області про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності держави Україна - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, про те що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 як особа яка в неповнолітньому віці постійно проживав разом з матір`ю - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на території України станом на 24.08.1991 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський