Справа №345/928/21
Провадження № 2/345/447/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2021 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Мигович О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Верхнянської сільської ради ОТГ про визнання частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно за законом, суд -

В С Т А Н О В И В :

що позивачі звернулися до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що вони перебувають в родинних відносинах і всі проживали в будинковолодінні по АДРЕСА_1 .

Дане будинковолодіння побудовано ще прабабцею до 1970 року. Згідно записів з погосподарської книги №2 за 1986-1990р.р. виконкому Негівської сільської ради, особовий рахунок № НОМЕР_1 , тип двору колгоспний, станом на 1986-1990р.р. проживали і були зареєстровані по АДРЕСА_1 : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , голова домогосподарства, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зять, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , внук, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дружина внука, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , правнучка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , правнук.

З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України „Про власність" в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування .

Тому до правовідносин, що виникли раніше , застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991р. мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору . Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства . Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.

В даному випадку станом на 30.06.1990р. в колгоспному дворі, згідно виписки з по господарської книги за 1986-1990 р.р., що відображено у довідці Верхнянської с/Ради ОТГ №177 від 17.02.2021р., проживали: всі вищевказані члени колгоспного двору в кількості 7 осіб.

Тому з 15.04.1991р. будинковолодіння перетворилось у спільну часткову власність без визначення часток і існує по даний час , зміна його можлива за згодою всіх співвласників, оскільки троє із співвласників спільної сумісної власності померло, то визначення часток можлива тільки в судовому порядку .

Оскільки згідно ст.357 ЦК України /в редакції 2004р./ частик є рівними, то у даному випадку всім 7-ми власникам спільної сумісної власності, станом на 1991 рік належало по 1/7 частки даного будинковолодіння, які слід визначити.

11.01.1993 року помирає одна із співвласників будинковолодіння ОСОБА_5 , якій належалось 1/7 частина будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.529 ЦК України /в редакції 1963р./ до спадкоємців 1-ї черги в рівних частках належать діти дружина та батьки померлого, а відповідно ст.549 ЦК України спадкоємці 1-ї черги , які фактично вступив в управління або володіння спадковим майном прийняли спадщину .

Таким чином ОСОБА_6 /дочка спадкодавця/ як спадкоємець 1-ї черги по закону, після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючи разом з нею на час відкриття спадщини, вступила в управління її майном, а саме 1/7 частиною будинковолодіння АДРЕСА_1 .

10.02.2014 року помирає вже ця ж співвласник будинковолодіння ОСОБА_6 , якій вже належало 2/7 частка будинковолодіння разом із своєю 1/7 часткою .

Відповідно її частку розміром 2/7частини будинковолодіння приймає у спадщину її син ОСОБА_1 .

28.06.2019 року помирає ще один співвласник будинковолодіння ОСОБА_7 , якому належало 1/7 частка будинковолодіння.

Відповідно його частку розміром 1/7 будинковолодіння також приймає у спадщину його син ОСОБА_1 .

Про те за видачею свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 після смерті матері не звертався, оскільки не було тоді в цьому потреби, так як проживали всі разом, тому згідно ст.1268 ЦК України спадщину прийняв.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 вирішив отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6 і 08.02.2021 року з цього приводу подав відповідну заяву до нотаріальної контори.

Нотаріусом була заведена спадкова справа з відповідним реєстром для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом .

Проте, після вивчення нотаріусом поданих всіх документів на вищевказане будинковолодіння постановою нотаріуса від 08.20.2021 року за №18/02-31 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 із-за 2-х причин:

- що у свідоцтві про право власності на житловий будинок від 16.01.1991р. зазначено, що житловий будинок належить членам колгоспного двору, а відповідно до ст.356 ЦК України слід визначити частки кожного члена колгоспного двору у праві спільної часткової власності;

- та непідтверджено родинних відносин між ОСОБА_9 та її мамою ОСОБА_5 , оскільки є розбіжності у свідоцтві про народження ОСОБА_9 матірю вказана ОСОБА_5 , де є розбіжності у імені « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_5 ».

В позасудовому порядку позивачі не мають можливості визнати за собою право власності на спадкове домоволодіння, тому змушені звернутись до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_13 подав заяву, в якій просять проводити розгляд справи без його участі та участі його довірителя, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та винести рішення в підготовчому судовому засіданні.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подали заяви, в яких просять проводити розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити та винести рішення в підготовчому судовому засіданні.

Представник відповідача подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, щодо вирішення даного позову покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що перебувають в родинних відносинах і всі проживали в будинковолодінні по АДРЕСА_1 .

Дане будинковолодіння побудовано прабабцею до 1970 року.

Згідно записів з погосподарської книги №2 за 1986-1990р.р. виконкому Негівської сільської ради, особовий рахунок № НОМЕР_1 , тип двору колгоспний, станом на 1986-1990р.р. проживали і були зареєстровані по АДРЕСА_1 : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , голова домогосподарства, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зять, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , внук, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дружина внука, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , правнучка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , правнук.

Згідно архівних даних ОБТІ щодо реєстрації права власності, то 21.03.1991р. за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ОБТІ від 30.12.2020р. №00357.

З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України „Про власність" в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування .

Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991р. мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору . Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства . Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.

В даному випадку станом на 30.06.1990р. в колгоспному дворі, згідно виписки з по господарської книги за 1986-1990 р.р. , що відображено у довідці Верхнянської с/Ради ОТГ №177 від 17.02.2021р., проживали: всі вищевказані члени колгоспного двору в кількості 7 осіб.

З введенням Закону України „Про власність", згідно ст.17,18 цього закону колгоспна власність будинковолодіння по АДРЕСА_1 перетворилась у спільну сумісну власність всіх 7-ми осіб.

У відповідності до ст.368 ЦК України /в редакції 1963р./ майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У відповідності до ст.370 ЦК України /в редакції 1963р./ частки у спільній сумісній власності є рівними, а згідно ст.369 ЦК України /в редакції 1963р./ співвласники майна користуються ним спільно, а розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників.

Всього 7-ро членів колгоспного двору, після його припинення отримали рівні частки .

Тому з 15.04.1991р. будинковолодіння перетворилось у спільну часткову власність без визначення часток і існує по даний час, зміна його можлива за згодою всіх співвласників, оскільки троє із співвласників спільної сумісної власності померло, то визначення часток можлива тільки в судовому порядку .

Оскільки згідно ст.357 ЦК України /в редакції 2004р./ частик є рівними, то у даному випадку всім 7-ми власникам спільної сумісної власності, станом на 1991 рік належало по 1/7 частки даного будинковолодіння, які слід визначити .

11.01.1993 року помирає одна із співвласників будинковолодіння ОСОБА_5 , якій належалось 1/7 частина будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.529 ЦК України /в редакції 1963р./ до спадкоємців 1-ї черги в рівних частках належать діти дружина та батьки померлого, а відповідно ст.549 ЦК України спадкоємці 1-ї черги, які фактично вступив в управління або володіння спадковим майном прийняли спадщину .

Таким чином ОСОБА_6 /дочка спадкодавця/ як спадкоємець 1-ї черги по закону, після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючи разом з нею на час відкриття спадщини, вступила в управління її майном, а саме 1/7 частиною будинковолодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Верхнянської с/ради ОТГ від 02.02.2021р. №132 та довідки Верхнянської с/Ради ОТГ №177 від 17.02.2021р.

10.02.2014 року помирає вже ця ж співвласник будинковолодіння ОСОБА_6 , якій вже належало 2/7 частка будинковолодіння разом із своєю 1/7 часткою .

Відповідно її частку розміром 2/7 частини будинковолодіння приймає у спадщину її син ОСОБА_1 .

28.06.2019 року помирає ще один співвласник будинковолодіння ОСОБА_7 , якому належало 1/7 частка будинковолодіння.

Відповідно його частку розміром 1/7 будинковолодіння також приймає у спадщину його син ОСОБА_1 .

Про те за видачею свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 після смерті матері не звертався, оскільки не було тоді в цьому потреби, так як проживали всі разом, тому згідно ст.1268 ЦК України спадщину прийняв.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 вирішив отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6 і 08.02.2021 року з цього приводу подав відповідну заяву до нотаріальної контори.

Нотаріусом була заведена спадкова справа з відповідним реєстром для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом .

Проте, після вивчення нотаріусом поданих всіх документів на вищевказане будинковолодіння постановою нотаріуса від 08.20.2021 року за №18/02-31 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 із-за 2-х причин:

- що у свідоцтві про право власності на житловий будинок від 16.01.1991р. зазначено, що житловий будинок належить членам колгоспного двору , а відповідно до ст.356 ЦК України слід визначити частки кожного члена колгоспного двору у праві спільної часткової власності;

-та непідтверджено родинних відносин між ОСОБА_9 та її мамою ОСОБА_5 , оскільки є розбіжності у свідоцтві про народження ОСОБА_9 матірю вказана ОСОБА_5 , де є розбіжності у імені « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_5 ».

Щодо розбіжностей іменні та по батькові моєї бабці ОСОБА_5 у свідоцтві про народження матері позивача та у свідоцтві про смерть бабці де вона ОСОБА_5 , то це технічна помилка працівників, які видавали ці свідоцтва, оскільки у свідоцтві про народження бабці, вона записана як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с.Негівці Калуського р-ну і записи про це внесені в книгу реєстрації актів про народження №5 за 1907 рік, а у актовому записі про смерть бабці ОСОБА_5 від 12.01.1993р. вказана вже ОСОБА_5 з тим самим числом народження та місцем народження і у всіх довідках сільської ради бабця вписана разом із своєю дочкою і матір`ю ОСОБА_1 . Згідно довідки Верхнянської с/ради ОТГ №193 від 25.02.2021р. ОСОБА_5 та ОСОБА_5 є одна і таж особа.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 120,123, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст.1216, 1217, 1268 ЦК Украни, листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/0-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України суд,-

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити частки у праві спільної часткової власності бувших членів колгоспного двору на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 по 1/7 його частині за:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_2 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП - НОМЕР_3 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП - НОМЕР_4 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП - НОМЕР_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_2 право власності на спадкове майно за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 на:

- 2/7 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_2 право власності на спадкове майно за законом після смерті батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 на :

-1/ НОМЕР_6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Після прийняття спадщини та визначення часток, частки у спільній часткові власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 становитимуть :

- 4/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ;

- 1/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ;

- 1/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 ;

- 1/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: