Справа № 2-1892/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Захарченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення, -

встановив:

Заявник звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що відповідно до рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 жовтня 2007 року у цивільній справі № 2-51892/2011 були задоволені позовні вимоги ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 118п/08/2007-980 від 08 жовтня 2007 року у розмірі 14892 грн. 72 коп. та судових витрат у розмірі 262 грн. 93 коп.

Відповідно до договору № GL48N718070_blank про відступлення права вимоги від 05 серпня 2020 року право вимоги за Кредитним договором № 118п/08/2007-980 від 08 жовтня 2007 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» (найменування змінено на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства») та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП». В подальшому ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП», згідно договору № GL48N718070_blank_01 про відступлення права вимоги від 30 вересня 2020 року, відступив право вимоги на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕН», разом з усіма доданими до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та доданими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

За вказаний договором про відступлення прав вимоги новому кредитору ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» від попереднього кредитора ТОВ «ФК ДНІПРОФІНАНСГРУП» були передані матеріали кредитної справи № 118п/08/2007-980 від 8 жовтня 2007 року. Дослідженням матеріалів вказаної справи було встановлено наявність оригіналу виконавчого листа по справі № 2-1892/2011 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «НАДРА» заборгованості у розмірі 14892 грн. 72 коп. та судового збору в сумі 268 грн. 93 коп.

Враховуючи наведене заявник просить суд замінити сторону виконавчого провадження ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕН» у виконавчому листі по цивільній справі № 2-1892/2011 про стягнення заборгованості у розмірі 14892 грн. 72 коп. та судового збору в сумі 268 грн. 93 коп. з боржника ОСОБА_1 , а також поновити строк для пред`явлення до примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. В матеріалах заяви наявне клопотання представника заявника про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався у відсутність учасників справи то фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом не здійснювався.

Ч. 3,4 ст. 433 ЦПК України вказує на те, що заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа

розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Дослідивши заяву та додані до неї письмові докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавчому документі зазначаються строк пред`явлення рішення до виконання.

З рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 2-1892/11 від 20 жовтня 2011 року вбачається, що позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 задоволено повністю та стягнуто з останнього на корсить банку 14892 грн. 72 коп. заборгованості за кредитом та 268 грн. 93 коп. судових витрат, а всього 15161 грн. 65 коп.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

На підставі частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із вказаних норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року (справа № 2-3627/09, провадження № 61-16520сво18).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах, а не його обсяг.

Розглядаючи зазначену заяву, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

З рішення суду № 2-1892/11 від 20 жовтня 2011 року, долученого до заяви встановлено, що 08 жовтня 2007 року між ВАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банком був наданий кредит у сумі 8000 грн.

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2011 року позов ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» задоволено, стягнено з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 14892 грн. 72 коп., понесені позивачем судові витрати у вигляді витрат по оплаті судового збору в сумі 268 грн. 93 коп.

05 серпня 2020 року між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (новий кредитор) укладено договір № GL48N718070_blank про відступлення права вимоги, відповідно до якого новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами, в тому числі право вимоги щодо боржника ОСОБА_1

30 вересня 2020 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (первинний кредитор) та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (новий кредитор) укладено договір № GL48N718070_blank_01 про відступлення права вимоги, відповідно до якого новий кредитор набув права вимоги первинного кредитора до позичальників за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами, в тому числі право вимоги щодо боржника ОСОБА_1 .

З наведених вище фактів та обставин суд приходить до висновку, що заявником у повному обсязі доведено факт набуття ним права вимоги до боржника ОСОБА_1 , відповідно заява ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» в частині заміни сторони виконавчого провадження підлягає до задоволення.

Щодо вимог заявника про поновлення строку для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 2 ст. 433 ЦПК України).

З рішення суду від 20 листопада 2011 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «НАДРА» до ОСОБА_1 (справа № 2-1892/11) вбачається, що з ОСОБА_1 було стягнуто на користь банку заборгованість за кредитом та судовий збір на загальну суму 15161 грн. 65 коп. та відповідно на виконання вказаного рішення суду 05 березня 2013 року було видано виконавчий лист № 2-1892/2011 року, строк для пред`явлення якого і просить поновити заявник.

Зі змісту статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винисенні рішення суду) вбачається, що на момент видачі виконавчого листа стягувачеві такі виконавчі документи могли бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 04 червня 2011 року) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред`явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження»).

На підставі ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесенні рішення судом) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

З наявної копії виконавчого листа № 2-1892/2011 встановлено наявність відмітки підрозділу Державної виконавчої служби про повернення 26 листопада 2013 року виконавчого документа згідно до п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Аналізуючи законодавство, яким регулювались правовідносини щодо примусового виконання, вбачаються підстави стверджувати, що вказане повернення виконавчого документа стягувачеві мало місце на підставі ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час винисення рішення) у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, та безрезультатністю вжитих виконавцем заходів щодо розшуку такого майна. Такі висновки суду обґрунтовані тим, що після суттєвих змін законодавства про виконавче провадження та запровадження інституту приватних виконавців стаття 47 стала регулювати питання порядку виплати стягнутих грошових сум, відповідно не могла бути підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

В такій редакції Закон України № 606-XIV «Про виконавче провадження» існував до жовтня 2016 року, оскільки з 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

З аналізу наведено вбачаються підстави стверджувати, що повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 Закону № 606-XIV мало місце 26 листопада 2013 року, відповідно навіть у випадку врахування зазначеного факту, як обставини, яка дає підстави проводити розрахунок строку пред`явлення виконавчого документу для примусового виконання з моменту такого повернення, навіть за умови проведення такого розрахунку з 26 листопада 2013 року, наявні підстави стверджувати, що до моменту первинного відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП», яке мало місце 30 вересня 2020 року, пройшло більше шести років з моменту коли такий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону № 606-XIV та більше 9 років з моменту винесення рішення по справі.

Тобто строк на подання виконавчого документу до примусового виконання був пропущений ще первинним кредитором ПАТ КБ «НАДРА». Поважні причини, які можуть бути підставою для поновлення вказаного строку, заявником на думку суду не зазначені.

Посилання заявника на те, що вони вважають причину пропуску строку для подачі виконавчого листа № 2-1892/2011 до виконання поважними, оскільки ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» не могло раніше знати про дану обставину, так як отримало право вимоги за кредитом де боржником є ОСОБА_1 лише 30 вересня 2020 року, суд не рахує поважними, оскільки заявником здійснюючи всі необхідні дії для оформлення відповідного договору відступлення права вимоги, не був позбавлений можливості зясувати наявність виконавчого листа, його перебування на виконанні а чи темінів його пред`явлення до виконання.

На думку суду, заявником не надано будь-яких належних та допустимих доказів причин пропуску строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Слід зазначити, що ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строків.

Так, у рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

У правових висновках щодо застосування норм права, викладених у пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Олександр Шевченко проти України ).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року в справі Устименко проти України , заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого документа. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява в частині поновлення строків для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 433, 442 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БРАЙТІНВЕСТМЕНТ" про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення задовольнити частково.

Замінити стягувача з ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" (, місцезнаходження: 49019, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 54, офіс 402) у виконавчому провадженні по виконанню рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 жовтня 2011 року по цивільній справі № 2-1892/11 про стягнення з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованості у розмірі 14892 грн. 72 коп. та судового збору у розмірі 268 грн. 93 коп., а всього 15161 грн. 65 коп.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: В.О. Прилуцький