Справа № 367/7193/18
Провадження № 2/367/791/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Ободянської С.В., Сагайдачної І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжвідомчого науково-дослідного центру з проблем боротьби з організованою злочинністю про визнання протиправним, необґрунтованим наказ про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання дій такими, що ображають особисту честь і гідність та стягнення моральної шкоди

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 із позовом до Міжвідомчого науково-дослідного центру з проблем боротьби з організованою злочинністю про визнання протиправним, необґрунтованим наказ про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання дій такими, що ображають особисту честь і гідність та стягнення моральної шкоди. В позовній заяві зазначив, що з 05.09.2017 року працював у Міжвідомчому науково-дослідному центрі з проблем боротьби з організованою злочинністю. 03.09.2018 року відповідачем протиправно видано необґрунтований наказ №112/ос «Про звільнення ОСОБА_1 , що нанесло йому душевні страждання, принизили його особисту чести, гідність і ділову репутацію. Вказує, що 28 серпня та частково 29 серпня у відповідності до положень посадової інструкції ним виконувалась робота, що підтверджується двома пояснювальними записками, особистим підписом за 28 та 29 серпня у журналі реєстрації приходу на роботу та обліку робочого часу. 03.09.2018 року до нього протиправно застосовано необґрунтоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, при цьому відповідач не здійснив оцінку ступеня тяжкості, заподіяної шкоди, обставин, попередню роботу позивача. Відповідач неодноразово вчиняв по відношенню до позивача порушення ст. 158 КЗпП в частині не вжиття заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій. Неодноразово повідомляв відповідача про відсутність облаштованого робочого місця, але відповідач вчиняв бездіяльність з усунення даного порушення. Крім того, у двох доповідних записках вказував, що у відповідності до положень посадової інструкції, у тому числі, але не виключно - пунктів 2.7 та 3.12 ним виконувались роботи з відомостями за напрямком роботи відділу - але через відсутність у нього облшатованого персональним комп`ютером робочого місця, ці роботи виконувались не на його робочому місці для зменшення ймовірності невиконання ним затвердженого індивідуального плану на 2 півріччя 2018 року. Отже, його дії були пов`язані з виконанням роботи без нанесення шкоди, що могла бути завдана роботі через наявні та залежні виключно від відповідача обставини (необлаштоване робоче місце). Отже, неналежне та сумлінне виконання ним службових обов`язків призвело до вчинення протиправним по відношенню до нього дій у вигляді протиправного накладання необґрунтованого дисциплінарного стягнення. 29 серпня відбулось засідання трудового колективу, єдине питання порядку денного - «Про розгляд відсутності на робочому місці начальника відділу з вивчення проблем захисту національних інтересів в економічній сфері та протидії корупції», дане засідання було проведено після 16:00 год, тобто у той час коли він був на робочому місці, але його не було запрошено. Такі дії відповідача нанесли йому образу особистої честі і гідності, значних душевних страждань та принизили його репутацію. Результатом засідання стало ухвалення рішення, що внесено у Протокол №4 розширеного засідання Зборів трудового колективу Міжвідомчого науково-дослідного центру з проблем боротьби з організованою злочинністю при Раді національної безпеки і оборони України» та було підписано головою зборів (керівник Центру), секретаря зборів та частини колективу. Дії відповідача за своїм змістом, обставинами, формою, в тому числі, але не виключно - розгляд інформації про порушення трудової дисципліни на засіданні трудового колективу є реалізацією положень статті 152 КЗпП, тобто «власник або уповноважений ним орган» використав право «замість накладання дисциплінарного стягнення передати питання про порушення трудової дисципліни на розгляд трудового колективу». Отже відповідач після 29 серпня втратив право на застосування до нього дисциплінарного стягнення за розглянуті на засідання трудового колективу матеріали, тому відповідач 03 вересня вчинив протиправну необґрунтовану дію через накладання дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення наказом №112/ос. Також вказує, що відповідачем завдано моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню та яка складається у тяжкому психологічному шоці у момент коли він дізнався про звільнення, в моральних стражданнях з приводу розуміння цілковитої протиправності дій та необґрунтованості тверджень відповідача, втраті нормальних життєвих зв`язків, приниження репутації. Завдану моральну шкоду оцінює у розмір 11169 грн на підставі висновку експерта №27-09-18 «Комплексне дослідження моральної шкоди потерпілого, як громадсько-етичної категорії суспільства». Просить визнати накладання на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення протиправним, необґрунтованим та скасувати наказ №112/ос від 03 вересня 2018 року, поновити його на роботі з 03 вересня 2018 року, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, визнати дії відповідача такими, що принижували його честь, гідність, ділову репутацію та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача компенсацію нанесеної моральної шкоди в розмірі 11169 грн, стягнути з відповідача компенсацію понесених витрат на спеціаліста в розмірі 3723 грн.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву у якому зазначив, що 05.09.2017 року позивача призначено на посаду заступника організаційно-аналітичного відділу у Центрі, а з 08 червня 2018 року був призначений на посаду начальника відділу з вивчення проблем захисту національних інтересів в економічній сфері та протидії корупції, 03 вересня 2018 року звільнений з посади. Чинне трудове законодавство встановлює загальний 8 годинний робочий день, діяльність центру в частині дотримання трудового розпорядку підпорядкована вимогам трудового законодавства, ОСОБА_1 за його посадою не було передбачено вільного графіку та права працювати дистанційно. Позивач працював у Центрі з 05.09.2017 року по 03.09.2018 року і протягом роботи у нього не виникало жодних зауважень до свого робочого місця і лише в серпні 2018 року раптово він виявив, що не має облаштованого робочого місця. Перебуваючи на посаді начальника відділу з 08.06.2018 року по 03.09.2018 року ОСОБА_1 не підготував жодного документа та жодного наукового дослідження на виконання паспорту бюджетної програми Центру за 2018 рік та жодного інформаційно-аналітичного матеріалу, за результатами роботи у липні та серпні 2018 року преміювання склало 0 відсотків. Також вказує, що ОСОБА_1 станом на 29.08.2018 року не подав документи на оформлення допуску до державної таємниці, що підтверджується доповідною запискою начальника РСО Центру О. Шубка від 16.08.2018 року. Відповідно, особа, на яку не оформлено допуск та доступ до державної таємниці не може займати посаду, яка передбачає роботу з документами з грифом обмеження доступу, що могло бути окремою підставою для його звільнення з посади та відповідно характеризує його як недобросовісного робітника, який нехтує вимогами законодавства про державну таємницю та покладеними на нього відповідними обов`язками. Згідно з матеріалами документального супроводження фіксації входу та виходу на територію адміністративного корпусу НАВС, ОСОБА_1 був без поважних причин відсутній на своєму робочому місці 28 серпня 2018 року протягом всього дня, 29 серпня 2018 року з 09-00 год до 16.00 год. Відсутність позивача на робочому місці протягом робочого дня фіксувалося неодноразово, 20.07.2018 року був складений Акт про відсутність працівника на робочому місці, відповідно до якого зафіксована відсутність ОСОБА_1 . 18, 19 та 20 липня 2018 року, Акт за 30 липня 2018 року встановив відсутність ОСОБА_1 27 та 30 липня 2018 року, 27.08.2018 року складено Акт про відсутність ОСОБА_1 27 серпня з 15-00 год до 18-00 год, Актом за 28 серпня встановлена відсутність позивача з 09-00 год до 18-00 год, 29 серпня 2018 року зафіксована відсутність позивача з 09-00 год до 15-00 год. Також зауважив, що трудовий колектив на зборах, які відбулися 29.08.2018 року розглянув витання відсутності на робочому місці ОСОБА_1 і за результатами розгляду було прийнято одностайне рішення про звільнення позивача з займаної посади за прогули. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача Стаднік О.А. заперечував щодо заявлених вимог позивача, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що згідно протоколу №4 розширеного засідання Зборів трудового колективу Міжвідомчого науково-дослідного центру з проблем боротьби з організованою злочинністю при Раді національної безпеки і оборони України від 29.08.2018 року ухвалено звільнити ОСОБА_1 з посади начальника відділу з вивчення проблем захисту національних інтересів в економічній сфері та протидії корупції за прогул без поважних причин 31 серпня 2018 року.

Згідно наказу №112/ос від 03 вересня 2018 року Міжвідомчого науково-дослідного центру з проблем боротьби з організованою злочинністю, за результатами службової перевірки встановлено, що протягом серпня 2018 року начальник відділу ОСОБА_1 без поважних причин систематично був відсутній на робочому місці, чим порушив Правила внутрішнього трудового розпорядку, звільнено з посади начальника відділу з вивчення проблем захисту національних інтересів в економічній сфері та протидії корупції ОСОБА_1 за прогул (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, згідно ст. 40 п. 4 КЗпП 03 вересня 2018 року. Виплатити йому компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 05.09.2017 року по 3.09.2018 року тривалістю 24 календарних дня.

Згідно інформації з електронно-магнітної бази щодо фіксації персональної електормагнітної картки ОСОБА_1 , 27.08.2018 року останній з`явився на роботу о 09:39 годині, дані про 28.08.2018 року відсутні, 29.08.2018 року з`явився на роботу о 15:55 годині.

Згідно Акту про відсутність працівника на робочому місці від 20.07.2018 року зафіксовано відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 18.07., 19.07. 2018 року (увесь робочий час) та 20.07.2018 року (станом на 11 годину).

Згідно Акту про відсутність працівника на робочому місці від 30.07.2018 року зафіксовано відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 27.07.2018 року (увесь робочий день) та 30.07.2018 року (станом на 14-00 годину).

Згідно Акту про відсутність працівника на робочому місці від 27.08.2018 року зафіксовано відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 27.08.2018 року (з 15-00 год до 18-00 год).

Згідно Акту про відсутність працівника на робочому місці від 28.08.2018 року зафіксовано відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 28.08.2018 року (з 09-00 год до 18-00 год).

Згідно Акту про відсутність працівника на робочому місці від 29.08.2018 року зафіксовано відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 29.08.2018 року (з 09-00 год до 15-00 год).

Керівник Центру М. Гребенюк 29.08.2018 року звернувся до начальника відділу Кушніренка П.Б. із проханням надати письмові пояснення щодо відсутності на роботі 29 серпня 2018 року з 09-00 год до 13-00 год та з 14-00 год до 16-00 год.

ОСОБА_1 на дане прохання надав пояснювальну записку від 31.08.2018 року у якій зазначив, що 29.08.2018 року ним виконувались роботи за напрямком роботи відділу, але через відсутність у нього облаштованого персональним комп`ютером робочого місця, ці роботи виконувались не на його робочому місці

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України,- трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогулом є відсутність працівника на роботі більше трьох годин без поважних причин, тому суд, з`ясовуючи законність звільнення працівника на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, повинен встановити причини відсутності працівника на робочому місці та їх поважність.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику застосування судами трудових спорів», з подальшими змінами та доповненнями,- при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

За змістом ст.147 КЗпП України, - за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.05.2019 року у справі №553/1875/16 (провадження №61-20902св18)

У пунктах 22, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пунктом 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач, у відповідності до норм трудового законодавства, видав наказ № 112/ос від 03 вересня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин і підстав для його поновлення на роботі немає, оскільки як встановлено у судовому засіданні та не заперечується самим позивчаем, він дійсно 29.08.2018 року був відсутній на робочому місці, будь-яких доказів поважності відсутності на роботі позивача судом не встановлено.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити в повному обсязі.

В зв`язку з відсутністю підстав для скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 40, 147,149 КЗпП України, ст. 4,10, 76-81, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міжвідомчого науково-дослідного центру з проблем боротьби з організованою злочинністю про визнання протиправним, необґрунтованим наказ про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання дій такими, що ображають особисту честь і гідність та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Суддя Н.Ф. Карабаза