справа № 361/5156/20
провадження № 2/361/914/21
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 січня 2012 року в загальному розмірі 42645 грн. 69 коп.

В обґрунтування позову зазначало, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулася до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", яке 14 червня 2018 року змінило своє найменування на Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі -АТ КБ "ПриватБанк" або Банк), у зв`язку з чим відповідач підписала анкету-заяву № б/н від 12 січня 2012 року, відповідно до якої вона отримала кредит у розмірі 28000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписанням анкети-заяви відповідач ОСОБА_1 (далі - Позичальник або Клієнт) підтвердила свою згоду на те, що анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті w.w.w.privatbank.ua, складає між нею і Банком договір про надання банківських послуг (далі - кредитний договір), що підтверджується підписом позивача у заяві.

Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав, надав Позичальникові кредит у зазначеній сумі. Проте відповідач своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 03 травня 2020 року ОСОБА_1 має перед Банком заборгованість за вказаним договором на загальну суму 42645 грн. 69 коп., з яких: 29251 грн. 47 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 6289 грн. 44 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України та 7104 грн. 78 коп. - нарахована пеня.

Представник позивача Гребенюк О.С. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" визнає частково у розмірі непогашеного кредитного ліміту в розмірі 22055 грн. 87 коп., в іншій частині у задоволенні позову просила відмовити, вказуючи, що згідно із наданою Банком довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки їй встановлено кредитний ліміт у розмірі 22055 грн. 87 коп., таким чином, вона не могла взяти у позивача кредитні кошти в більшому розмірі. Усі нарахування, що перевищують розмір кредитного ліміту, а саме: 7195 грн. 82 коп. є штрафними санкціями, застосованими Банком, підстави їх нарахування встановити неможливо.

Для застосування судом положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та стягнення процентів від простроченої суми, грошове зобов`язання має бути простроченим, тому для розрахунку суми процентів необхідно встановити чіткий строк його невиконання та визначити конкретну суму простроченого зобов`язання. Позовна заява АТ КБ "ПриватБанк" не містить будь-якого обґрунтування вимог про стягнення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України заборгованості за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 6289 грн. 44 коп., зокрема, періоду прострочення. Із наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором видно, що проценти згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочений кредит Банком нараховані, виходячи із процентної ставки в розмірі 86,4 %, при цьому із даного розрахунку не вбачається за який період та з якої суми нарахована заборгованість за порушення Клієнтом грошового зобов`язання. Підписана нею анкета-заява № б/н від 12 січня 2012 року не містить інформації щодо погодження Клієнтом застосування згідно із ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання процентної ставки в розмірі 86,4 % річних. Позов Банк у цій частині вимог є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Безпідставними є також вимоги щодо стягнення пені в розмірі 7104 грн. 78 коп., оскільки в анкеті-заяві № б/н від 12 січня 2012 року умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення грошового зобов`язання відсутні.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 12 січня 2012 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПриватБанк", у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також те, що вона зобов`язується виконувати зазначені Умови та правила надання банківських послуг.

Банк відкрив відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 500 грн. та надав у користування кредитну картку, у подальшому кредитний ліміт збільшено до 28000 грн, потім зменшено 22055 грн. 87 коп., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я Позичальника.

При укладенні цього договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно із якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до наданої Банком виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувалася отриманими кредитними коштами, здійснювала відповідні платежі та погашала кредит. Всього за весь час користування кредитними коштами нею погашено заборгованості за тілом кредиту в загальному розмірі 377612 грн. 21 коп.

Разом з тим, у порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконала.

Із наданого суду позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 січня 2012 року вбачається, що станом на 03 травня 2020 року внаслідок невиконання належним чином відповідачем своїх зобов`язань за цим договором ОСОБА_1 має перед АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за даним договором на загальну суму 42645 грн. 69 коп., з яких: 29251 грн. 47 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 6289 грн. 44 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України та 7104 грн. 78 коп. - нарахована пеня.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

У ч. 1 ст. 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, у даному випадку - позивач АТ КБ "ПриватБанк".

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відома, у зв`язку з чим Банк має підтвердити, що на момент укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Приписами ст. 625 ЦК України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

За змістом положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Для застосування судом даної норми закону про стягнення процентів від простроченої суми, грошове зобов`язання має бути простроченим. Для того, щоб визначити розмір і період прострочення грошового зобов`язання, необхідно встановити чіткий строк його невиконання згідно із умовами договору та конкретно визначити розмір простроченого зобов`язання. Без встановлення цих конкретних обставин неможливо здійснити правильний розрахунок трьох процентів річних, так як вони мають нараховуватись саме на суму простроченого зобов`язання та лише за період його прострочення.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором видно, що проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочений кредит нараховані Банком, виходячи із процентної ставки в розмірі 86,4 % річних. При цьому із даного розрахунку не вбачається, з якої саме суми простроченого кредиту нарахована зазначена сума заборгованості за порушення Клієнтом грошового зобов`язання.

У підписаній сторонами анкеті-заяві № б/н від 12 січня 2012 року процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

АТ КБ "ПриватБанк", пред`являючи вимоги про погашення тіла кредиту, просило також стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України у розмірі 6289 грн. 44 коп. та нараховану пеню в розмірі 7104 грн. 78 коп.

Банк, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 січня 2012 року, посилався на Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку, витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", які є невід`ємними частинами цього кредитного договору, виписку по рахунку Позичальника, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видачу кредитних карток.

Матеріали справи не містять підтвердження того, що саме ці Умови та правила і витяг із Тарифів розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання Позичальником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування, що додані Банком до позовної заяви.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити та вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15, при розгляді даної справи позивачем він не спростований.

Суд вважає, що у даному випадку до правовідносин, що виникли між сторонами, неможливо застосувати положення ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення Банку до суду із даним позовом. Кредитор міг додати до позовної заяви Витяги з Тарифів і Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяги із Тарифів і Умов та правил не можуть розцінюватися судом як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовій формі ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ "ПриватБанк" за посиланням https://privatbank.ua/terms/ "Архів договорів" не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, оскільки вони не містять інформації щодо особистого підпису Позичальника на документах, якими Банк обґрунтовує свої вимоги.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка", "Стандарт"), якщо такі Умови не містять підпису Позичальника, викладена Верховним Судом України у постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15.

Підписана Позичальником анкета-заява № б/н від 12 січня 2012 року містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію. Даний кредитний договір, укладений між сторонами у вигляді підписаної сторонами заяви-анкети, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 за аналогічним позовом АТ КБ "ПриватБанк" до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом викладено правовий висновок про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У ч. 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ "ПриватБанк" 6289 грн. 44 коп. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України та 7104 грн. 78 коп. - нарахованої пені відсутні, тому позов у цій частині вимог задоволенню не підлягає.

Разом з тим, суд встановив, що АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за укладеним сторонами кредитним договором № б/н від 12 січня 2012 року виконало, надало ОСОБА_1 кредит у визначеному договором розмірі, проте остання у порушення вимог закону та умов договору своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує.

Великою Палатою Верховного Суду у зазначеній вище постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів.

Вирішуючи вимоги АТ КБ "ПриватБанк" щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 29251 грн. 47 коп., суд дійшов наступних висновків.

Відповідач ОСОБА_1 позов у цій частині вимог визнала частково, не заперечувала проти стягнення з неї суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі встановленого Банком кредитного ліміту в розмірі 22055 грн. 87 коп., вказуючи на те, у більшому розмірі використати кредитний ліміт вона не могла.

Тіло кредиту - це сума, яку Позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг. Прострочене тіло кредиту - це частина використаного кредитного ліміту, яку на конкретну дату Позичальник не повернув.

Обґрунтування вимог щодо стягнення з Позичальника заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 29251 грн. 47 коп., тобто у більшому розмірі, ніж встановлений кредитний ліміт, та порядку його нарахування позовна заява АТ КБ "ПриватБанк" не містить.

За змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що фактично отримані та неповернуті ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 12 січня 2012 року кошти добровільно Банку не повернуті, часткове визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позов АТ КБ "ПриватБанк" є обґрунтованим лише частково, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 22055 грн. 87 коп., тобто у розмірі встановленого Банком та неповернутого відповідачем кредитного ліміту. В іншій частині вимог позов задоволенню не підлягає.

Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений Банком при подачі позову судовий збір у розмірі 2102 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 223, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 січня 2012 року в розмірі 22055 (двадцять дві тисячі п`ятдесят п`ять) грн. 87 коп. та судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.