Справа № 310/4081/20
РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Прінь І.П.,

за участі: секретаря Бевз O.A.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів ОСОБА_3 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

представника відповідачів ОСОБА_5 ,

представник органу опіки та піклування Калініченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи - служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради, орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом, який неодноразово уточнювали, до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи - служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради, орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення.

Ухвалою суду від 19.06.2020 року первісна позовна заява позивачів була залишена без руху, надано строк для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви (а.с.18-19).

Ухвалою суду від 30.06.2020 року відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради. Призначено підготовче судове засідання у справі (а.с.26-27).

Останню уточнену позовну заяву позивачі подали до суду 13.11.2020 року (а.с.139-152).

Ухвалою суду від 03.11.2020 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.162-163).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі вказують на те, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Квартира складається з 3 кімнат. Відповідачам разом з трьома дітьми у 2018 році було дозволено тимчасово оселитися у квартирі без реєстрації, до вирішення їх житлового питання строком до 6 місяців. На їх попередження про звільнення квартири відповідачі не реагують, не бажають мирно виселитися з квартири. Відповідачі перешкоджають їм вільно користуватися своєю квартирою, порушують спокій у квартирі, створюють незручності, на зауваження не реагують. ОСОБА_1 хворіє, стоїть на обліку у лікаря-терапевта, потребує спокою. Між ними та відповідачами постійно виникають сварки з цього приводу. Неодноразово вони зверталися до поліції з цього приводу. У власності відповідачів наявне особисте житло, але вони відмовляються звільнити їхню квартиру. Посилаючись на ст. 391 ЦК України, позивачі просили суд усунути їм перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення відповідачів із дітьми з квартири АДРЕСА_1 . Також позивачі просили суд стягнути понесені ними судові витрати.

10.09.2020 року представник відповідачів - адвокат Ємельяненко С.А. подала відзив на позов (а.с.73-103). У відзиві вказує на те, що відповідачі не згодні з позовом. Відповідачі разом з дітьми, за згодою позивачів, у листопаді 2017 року переїхали на постійне проживання у квартиру АДРЕСА_1 , за умови проведення відповідачами будівельно-ремонтних робіт та придбання для позивача ОСОБА_2 - сестри ОСОБА_2 окремої однокімнатної квартири. Відповідачами на протязі червня 2017р. по грудень 2017 року були здійснені ремонтні роботи у квартирі, виготовлена кухонні меблі, шкаф-купе. За домовленістю з відповідачкою ОСОБА_2 , остання проживала з листопада 2017 року по вересень 2019 року у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 . У вересні 2019 року позивачка ОСОБА_2 повернулася до своєї квартири, з того часу вони усі разом проживають у квартирі позивачів. Позивачка ОСОБА_1 обіцяла повернути відповідачу гроші за ремонт квартири, але до цього часу не повернула. Позивачі почали виганяти їх разом з дітьми з квартири. Через це між ними постійно виникають скандали. Відповідач вважає, що заявлені позивачами вимоги є передчасними, оскільки відповідачі разом з трьома неповнолітніми дітьми не створюють позивачам перешкод в користуванні квартирою. Просив надати час для вирішення питання шляхом укладення мирової угоди.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що дійсно у них з відповідачами була домовленість, згідно із якою вони дозволили відповідачам вселитися у їхню квартиру, а відповідачі обіцяли протягом 6 місяців продати квартиру в м. Херсоні і придбати квартиру для неї в м. Бердянську, потім обмінятися житлом. Натомість відповідачі своїх обіцянок не виконали. Вона дійсно до літа 2019 року жила у квартирі брата на АДРЕСА_3 . Потім брат сказав, щоб вона виселилася, оскільки він буде заселяти туди квартирантів. З літа 2019 року вона повернулася проживати до своєї квартири. На неодноразові вимоги щодо звільнення їхньої квартири відповідачі не реагують. У відповідачів є своє власне житло: квартира у м. Херсон, квартирі у м. Бердянську, а також житловий будинок у м. Бердянську, який вони купили у 2020 році. Наразі вона вимушено проживати в одній кімнаті разом з двома дорослими синами відповідачів, ОСОБА_6 (10 років) і ОСОБА_10 (17 років), що створює їй певні незручності, як дорослій жінці. Другу кімнату займають відповідачі з донькою ОСОБА_11 . Третю кімнату займає мати. Відповідачі встановили у квартирі свою пральну машину, якою не дозволяють користуватися. Вони вимушені прати свої речі руками. Їй доводиться зберігати свої особисті речі у коробках на балконі, оскільки їм не має місця у квартирі. Між ними і відповідачами постійно виникають конфлікти з приводу користування квартирою і речами, що знаходяться у квартирі. Через це неодноразово доводилося викликати працівників поліції. На неодноразові вимоги виселитися з квартири відповідачі не реагують.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю. Суду додатково пояснила, що дійсно з відповідачами була домовленість про тимчасове вселення у їхню квартиру на певних умовах. Проте свої обіцянки відповідачі не виконали. На вимогу виселитися з квартири не реагують. Між ними постійно виникають сварки, конфлікти. Вона, як людина похилого віку, має ряд захворювань, у тому числі нетримання сечі. Через те, що у квартирі проживає 7 осіб, вона не може в необхідний їй час потрапити до санвузлу, що створює їй певні незручності. Відповідачі забороняють користуватися пральною машинкою, яку вони встановили у квартирі. Їм доводиться прати руками. Позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Представник позивачів ОСОБА_3 надав суду пояснення, ідентичні викладеним у позовній заяві. Посилаючись на ст. 391 ЦК України, просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідачів ОСОБА_5 суду пояснила, що вважає позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_1 передчасними, безпідставними, не підтвердженими жодними доказами. Між позивачами і відповідачами дійсно була усна домовленість про те, що відповідачі вселяться у квартиру позивачів, в обмін на це вони обіцяли купити позивачу ОСОБА_2 однокімнатну квартиру в м. Бердянську. Відповідачі зробили у квартирі ремонт, облаштували квартиру меблями. Після цього позивачі почали вимагати виселитися з квартири, але повернути кошти, витрачені на ремонт, вони відмовляються. Відповідачі не можуть переїхали на інше місце проживання, оскільки в цьому районі знаходиться дитячий садок і школа, яку відвідують діти. Просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 у сьогоднішнє судове засідання не з`явилася, доказів поважності причин неявки суду не надала. В попередніх засіданнях відповідачка позовні вимоги позивачів не визнала. Суду пояснила, що вони з дітьми вселилися у квартиру позивачів з їх дозволу. Зробили у квартирі ремонт. Проживають у квартирі з листопада 2017 року. Вона з чоловіком і молодшою донькою займають одну кімнату, позивачка ОСОБА_2 з їхнім сином ОСОБА_6 займає другу кімнату. Син ОСОБА_10 наразі навчається в м. Харкові, приїжджає рідко. Позивачка ОСОБА_1 займає третю кімнату. Вони не перешкоджають позивачам у користуванні квартирою, сплачують комунальні послуги. Іншого житла, в якому вони можуть проживати сім`єю у м. Бердянську вони не мають. У однокімнатній квартирі чоловіка на АДРЕСА_3 зараз проживає квартирант. Ця квартира замала для їхньої сім`ї. Дійсно у листопаді 2020 року був куплений житловий будинок в м. Бердянську, але він потребує ремонту, тому переїхати туди на проживання вони не мають можливості. Просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що позивачі є його сестрою і матір`ю. За їх згодою, у листопаді 2017 року він зі своєю цивільною дружиною і дітьми вселилися в квартиру позивачів. За власні кошти вони зробили ремонт у квартирі. Наразі позивачі вимагають, щоб вони виселилися з квартири, але переїхати до придбаного нещодавно будинку не має можливості, оскільки там необхідно зробити ремонт. Він дійсно має у власності квартиру по АДРЕСА_4 , яку він здає в оренду. Проживати в цій квартирі сім`я не має можливості, оскільки ця квартира є однокімнатною. Вони не чинять позивачам ніяких перешкод у користуванні квартирою. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник органу опіки та піклування Калініченко Ю.В. суду пояснила, що органом опіки та піклування було обстежено умови проживання дітей за адресою: АДРЕСА_5 . Встановлено, що житло складається з трьох кімнат, кухні, коридору, санвузлу, балкону. ОСОБА_11 проживає в одній кімнаті з батьками. ОСОБА_6 проживає в одній кімнаті з тіткою ОСОБА_2 . Старший син відповідачки ОСОБА_7 наразі навчається в м. Харкові та проживає у гуртожитку. ОСОБА_4 має у власності квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_6 . ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_7 . Крім того, наразі стало відомо, що відповідачка ОСОБА_4 придбала у власність житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_8 , загальною площею 100 кв.м. У будинку проводяться ремонтні роботи. ОСОБА_2 повідомив їм, що вони з сім`єю планують до весни 2021 року переїхати до даного будинку. З огляду на те, що обов`язок забезпечити дітям належні умови для проживання покладається на батьків, зважаючи на те, що батьки мають у власності нерухоме майно, орган опіки та піклування у вирішенні питання виселення дітей із спірної квартири покладається на розсуд суду. Представник надав суду також висновок органу опіки та піклування від 09.02.2021 року.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показала, що знає позивачів 30 років. Вони проживають у 3-кімнатній квартирі в будинку по АДРЕСА_9 . Відповідачі заселилися у їхню квартиру 3 роки тому. Зі слів позивачів їй відомо, що між ними постійно виникають сварки через житло.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що є подругою ОСОБА_2 . Їй відомо, що ОСОБА_2 має у власності 3-кімнатну квартиру на АДРЕСА_10 . Коли в квартиру заселився брат із сім`єю, ОСОБА_14 деякий час жила у квартирі брата на АДРЕСА_11 , потім вона повернулася жити до своєї квартири.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що живе по сусідству з позивачами і відповідачами, у 130 квартирі у цьому ж будинку. Коли відповідачі заїхали у квартиру вони зробили там ремонт. Спочатку жили тихо і мирно. Десь півроку тому у них почалися скандали. Позивачі вимагають щоб відповідачі виселилися з квартири, Але переїхати на проживання до будинку вони не мають можливості, оскільки там проводяться ремонтні роботи.

Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є співвласниками (в рівних частках кожна) квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.05.2001 року № НОМЕР_1 (а.с.8). Місце проживання позивачів зареєстровано у цій квартирі ( а.с.11).

Згідно із медичними довідками позивача ОСОБА_1 ( а.с.149-159) остання перебуває на обліку у лікарів окуліста і терапевта, і зокрема, має діагноз «нетримання сечі».

Місце проживання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , їхніх неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , 2003 р. народження, ОСОБА_6 , 2010р. народження, ОСОБА_8 , 2017р. народження, зареєстровано в квартирі за адресою: АДРЕСА_12 . (а.с.40-42), яка є власністю відповідача ОСОБА_2 (а.с.116-117).

Відповідачка ОСОБА_4 має у власності квартиру в АДРЕСА_6 (а.с.118). Крім того, відповідачка є власником будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_8 , який вона придбала 05.10.2020 року.

Відповідачі разом з неповнолітніми дітьми у листопаді 2017 року тимчасово вселилися у квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позивачам. Вселення відбулося з дозволу позивачів. Як вказують позивачі на строк до 6 місяців.

Тобто, місце проживання (перебування) відповідачів у спірній квартирі не зареєстровано. Договору оренди житла не укладався.

Відповідачі не є членами сім`ї позивачів, оскільки вони не пов`язані між собою спільним побутом і взаємними обов`язками.

Як було встановлено судом, між позивачами і відповідачами склалися неприязливі стосунки через відмову відповідачів виселитися з квартири, що підтверджується численними викликами поліції під час виникнення конфліктних ситуацій (а.с.144-146, 191-192,234-240).

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради надав суду повторний висновок №01-0368/47-1 від 09.02.2021р. в якому вказує на те, що враховуючи, що мати дітей ОСОБА_4 придбала у власність житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_8 , але станом на час складення висновку у вказаному будинку не створено умов для проживання дітей, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради залишає вирішення питання щодо виселення дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ОСОБА_7 , зі спірної квартири на розсуд суду (а.с.214-233).

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року №75/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Судом встановлено, що відповідачі не є членами сім`ї власників квартири - позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , вони не ведуть з ними спільного господарства, не пов`язані спільним побутом і взаємними обов`язками. Договору оренди спірного житла між сторонами не укладалося, але була усна домовленість про тимчасове проживання у спірній квартирі. Позивачі усно неодноразово попереджали відповідачів про вивільнення житла. Проте відповідачі відмовляються виселитися з займаної ними квартири. Тобто відповідачі перешкоджають позивачам у здійсненні їх прав користування та розпорядження своєю власністю.

Судом встановлено, що відповідачі мають у власності дві квартири і будинок, тому їхні житлові права внаслідок їх виселення з квартири позивачів не будуть мати негативних наслідків ні для відповідачів, ні для їх неповнолітніх дітей.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити на тому, що забезпечення належних умов для проживання дітей покладається на батьків, які несуть персональну відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивачі просили суд стягнути з відповідачів понесені ними судові витрати на оплату судового збору і професійної правничої допомоги.

Понесені позивачами витрати підтверджені наданими суду квитанціями про:

- сплату ОСОБА_2 судового збору у розмірі 840,80 грн. (а.с.24);

- сплату ОСОБА_1 судового збору у розмірі 840,80 грн. (а.с.25);

- сплату ОСОБА_2 800,00 грн. адвокату за складання позовної заяви (а.с.12);

- сплату ОСОБА_1 100,00 грн. адвокату за консультацію (а.с.12);

- сплату ОСОБА_2 4000,00 грн. адвокату за ведення справи у суді (а.с.12).

Таким чином, судові витрати позивача ОСОБА_2 становлять 5640,00 грн., позивача ОСОБА_1 - 940,00 грн.

Вказані судові витрати підлягають стягненню порівну з кожного з відповідачів.

Керуючись ст. 391 ЦК України, ст.ст. 12,13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 273,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_14 задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по 470,00 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 судові витрати у розмірі 2820 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Позивач: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відоме, який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_12 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_12 .

Неповнолітні особи: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які проживають за адресою: АДРЕСА_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_12 .

Третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради, м. Бердянськ, вул. Земська,38.

Третя особа: орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради, м. Бердянськ, пл. Єдності,2.

Повне судове рішення складено 31.03.2021 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області І. П. Прінь