КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/7692/19 Головуючий у 1 інстанції - Ярмола О.Я.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4504/2021 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2021 р. Київський Апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі - Гаврюшенко К.О.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного

суду в порядку спрощеного позовного провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Сидори"

на рішення Білоцерковського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2020 р.

та на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 17 грудня 2020 р.

в справі за позовом Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Сидори"

до ОСОБА_1 , Фермерського господарства "Пролісок",

Фермерського господарства «Дари Ланів», державного реєстратора Малоєрчиківської

сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни

про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування рішень про

державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок

з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні позову Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Сидори" до ОСОБА_1 , Фермерського господарства "Пролісок", Фермерського господарства «Дари Ланів», державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування рішень про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжитті ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду від 17 липня 2019 року про: арешт на земельну ділянку, загальною площею 1, 4237 га з кадастровим номером :04:010:0111, що знаходиться на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204, власником якої є ОСОБА_1 ; про арешт на земельну ділянку, загальною пл.1,4237 га з кадастровим номером :04:010:012, що розташована на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204, власником якої є ОСОБА_1 ; про заборону усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо вказаних земельних ділянок.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 року задоволено заяву про стягнення судових витрат.

Стягнуто з Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Сидори" на користь Фермерського господарства «Дари Ланів» судові витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн.

В апеляційній скарзі представник Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Сидори" просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2020 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Сидори" - задовольнити;

в апеляційній скарзі на додаткове рішення представник Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Сидори" просить скасувати додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у справі, поданої адвокатом Марценюк Л.А. в інтересах Фермерського господарства "Дари Ланів".

В апеляційних скаргах посилався на незаконність оскаржуваних рішень, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга на рішення Білоцерковського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2020 р. - задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2020 р. - підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, відповідачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належала земельна ділянки пл.2,847 га з кадастровим номером :04:010:0089, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована у межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Наведене підтверджено копією Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.16, т.1).

08.08.2013 року між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі №40 (а.с. 14-15, т.1).

За вказаним договором оренди позивач ПОСП «Сидори» набув право оренди земельної ділянки площею 2,847 га з кадастровим номером :04:010:0089, строком на 10 років, зі сплатою орендодавцю орендної плати, яка нараховується та видається орендарем в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 1381,44 грн. Розмір орендної плати переглядається 1 раз на 2 роки за взаємною згодою сторін.

Згідно п.37 договору оренди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Державну реєстрацію договору оренди було проведено 25.01.2015 р. згідно рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Журова О.В., який прийняв рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за позивачем за індексним номером 18835672 (а.с.23, т.1).

Також, судом встановлено, що наказом Міністерства Юстиції України № 728/5 від 15 березня 2018 року була задоволена колективна скарга громадян, в тому числі, і гр. ОСОБА_1 , та було скасовано рішення про державну реєстрацію права оренди за ПОСП «Сидори» на належну ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :04:010:0089, яке було зареєстроване на підставі договору оренди від 08.08.2013 року (а.с.36, т.1).

Судом встановлено, що в подальшому 05.03.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Еліта-2010» було укладено договір оренди №88 земельної ділянки з кадастровим номером :04:010:0089 ( а.с.24, т.1).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторони позивача, ПОСП «Сидори» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі №88 від 05.03.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Еліта-2010» і скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (справа №357/9210/18).

Після чого, 04.12.2018 року ОСОБА_1 та ТОВ «Еліта-2010» уклали договір про розірвання укладеного між ними договору оренди землі від 05.03.2018 року.

Встановлено, що 07.12.2018 року державним кадастровим реєстратором були прийняті рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:010:0089, шляхом закриття Поземельної книги і скасування кадастрового номера цієї земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Також, було прийнято рішення про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:010:0111 , загальною площею 1,4237 га та державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:010:0112 загальною площею 1,4237 га, які утворилися внаслідок поділу.

11.12.2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М. О. були прийняті рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на сформовані внаслідок поділу, спірні земельні ділянки, по 1,4237 га, кожна. Наведене підтверджено відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон /відчуження об`єктів нерухомого майна ( а.с.24-26, т.1).

В подальшому, 10.12.2018 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Дари Ланів» було укладено договір оренди земельної ділянки № 19С з кадастровим номером :04:010:0112 загальною площею 1,4237 га (а.с.164-166, т.1).

10.12.2018 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Пролісок» було укладено договір оренди земельної ділянки № 19С з кадастровим номером - :04:010:0111 загальною площею 1,4222 га (а.с.167-169, т.1).

14.12.2018 р. державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. прийнято рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :04:010:0111 за ФГ «Пролісок», а на земельну ділянку з кадастровим номером :04:010:0112 - за ФГ «Дари Ланів».

Судом також встановлено, ПОСП «Сидори» дізнавшись про вище викладені обставини поділу земельної ділянки направило ОСОБА_1 пропозицію (Оферту) про внесення змін до договору оренди землі № 40 від 08.08.2013 року, де виклало, пропозицію та обгрунтувало підстави для внесення змін до договору оренди в частині, що ідентифікують об`єкт оренди, а саме: кадастрових номерів та площі орендованих земельних ділянок, грошової оцінки, сформованих внаслідок поділу земельної ділянки, яка була першочергово передана в оренду позивачу (а.с.50-54, т.1).

Як пояснила представник позивача, власником земельних ділянок було проігноровано пропозицію (оферту).

Згідно ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Аналогічні положення містить ст.6 Закону України «Про оренду землі», згідно якої орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Також, передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ст.124 ЗК України, ст.13 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно ст. 1 Закону України`Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;ліквідації юридичної особи-орендаря;відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.

Згідно ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 4 цієї ж статті, передбачено, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно' що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Судом встановлено, що укладений 08.08.2013 року між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 договір оренди землі № 40 було у встановленому законом порядку зареєстровано в січні 2015 р., однак наказом МЮ України № 728/5 від 15 березня 2018 року рішення державного реєстратора № 18835672 від 25.01.2015 року про реєстрацію права оренди за позивачем скасовано.

Зазначене підтверджується наданим суду наказом Міністерства юстиції України № 728/5 від 15.03.2018 року (а.с.36, т.1).

Постановлюючи рішення суд виходив з того, що скасуванням рішення державного реєстратора про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно - права оренди на спірну земельну ділянку та внесенням відповідних відомостей до Реєстру, втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме - скасовується державна реєстрація речового права і особа у відповідності до ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 125 ЗК України вважається такою, що не набула відповідного речового права.

Отже, скасувавши рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди позивача, держава офіційно не визнає і не підтверджує факт набуття позивачем права оренди на спірну земельну ділянку, належну відповідачці ОСОБА_1 , оскільки відповідні відомості були виключені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд правильно вважав, що доводи сторони позивача в частині незаконності вищезазначеного наказу Міністерства юстиції України, з огляду на його оскарження в судовому порядку, судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки на момент розгляду справи зазначений наказ є чинним і відповідного судового рішення про його скасування не надано.

Крім того, оскарження позивачем в судовому порядку дій чи рішення Міністерства юстиції України не спростовують сам факт існування такого рішення державного реєстратора про скасування реєстрації права оренди позивача, станом на час поділу власником своєї земельної ділянки та на час укладення спірного договору оренди з іншим орендарем.

Також, відповідно до п.37 укладеного між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 , договору оренди, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Тому, суд обґрунтовано не взяв до уваги доводи сторони позивача щодо набрання чинності Договором оренди від 08.08.2013 року, де орендарем є ПОСП «Сидори», з моменту його підписання сторонами, та що скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди за цим договором не впливає на його дійсність.

Суд правильно вважав за необхідне взяти до уваги саме умови Договору оренди від 08.08.2013р. ( пункт 37), оскільки ці умови визначили й погодили сторони договору, та ці умови відповідають нормам ст.6, 627 ЦК України. Сторони погодили, що цей договір оренди набирає чинності після підписання та його державної реєстрації.

За умови відсутності здійснення державної реєстрації договору, як і за умови скасування проведеної реєстрації, зазначений договір оренди землі є таким, що не набрав чинності, а тому ПОСП «Сидори» не набуло (втратило) права орендаря за таким договором.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 13 червня 2016 року у справі 6-643цс16, постанові ВС від 30.07.2020р. у справі №357/7734/18.

Отже, наявність договору оренди землі, реєстрація якого була скасована і дію якого заперечує орендодавець, свідчить про те, що орендар не набув прав та обов`язків, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні цього договору 08.08.2013 р., тому і не було перешкодою для власника земельної ділянки для її поділу, укладення та державної реєстрації іншого договору оренди землі з іншим орендарем.

За таких обставин, поділ земельної ділянки з кадастровим номером :04:010:0089 на дві з кадастровими номерами :04:010:0111 та :04:010:0112, державна реєстрація цих земельних ділянок за ОСОБА_1 та передача їх в оренду іншому орендарю, після скасування реєстрації права оренди позивача ПОСП «Сидори», не порушує прав позивача.

Згідно висновку постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Договір оренди земельної ділянки відповідно до положень ч. 1 ст.210 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ч.5 ст.6, ст. 17 Закону України «Про оренду землі», ч.2 ст.З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є вчиненим з моменту державної реєстрації цих прав, а саме право оренди виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно земельна ділянка за договором оренди вважається переданою орендодавцем орендареві теж з моменту державної реєстрації права оренди (ст.17 Закону України «Про оренду землі»).

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17, де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права, реалізувати свої суб`єктивні права та обов`язки сторони договору оренди земельної ділянки можуть лише після державної реєстрації такого договору.

До того ж, сторона відповідачів, заперечуючи проти позову, посилалася на норми ст.79-1 ЗК України, відповідно до ч.9 ст.79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Частиною десятою статті 79-1 ЗК України передбачено, що державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера відповідно до частини четвертої статті 79-1 ЗК України.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що станом на час розгляду справи земельна ділянка, яка була передана в оренду позивачу, поділена, внаслідок чого сформовано інші земельні ділянки, яким присвоєно інші кадастрові номери. Отже, земельна ділянка площею 2,8474 га не існує як об`єкт цивільних прав, оскільки в її межах шляхом поділу утворені інші земельні ділянки. Об`єктивно відбулась зміна меж земельної ділянки та площі, припинилось існування земельної ділянки площею 2,8474 га, що є перешкодою для ефективного захисту прав позивача шляхом внесення змін до договору оренди. Внесення рішенням суду запропонованих позивачем змін до Договору оренди від 08.08.2013 р. може призвести до порушень позивачем меж здійснення цивільних прав (ст. 13 ЦК України).

Щодо позовних вимог до державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О., то суд також правильно вважав, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 , ФГ «Пролісок», ФГ «Дари Ланів», що держреєстратор Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшина М.О. є неналежним відповідачем у даній справі, а тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог до неї слід відмовити із зазначеної підстави.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), де зокрема, зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства незалежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації прав чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Аналогічні правові висновки містяться в постановах постанові Великої Палати Верховного Суду від 1.04.2020 р. в справі №520/13067/17, постанові Верховного Суду від 30.07.2020 р. в справі №357/7734/18.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам. Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи. Доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Що стосується доводів апеляційної скарги на додаткове рішення, то вони підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.137 ЦПК України визначено порядок щодо витрат на професійну правничу допомогу. Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч.ч.2 - 6 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із : складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4).

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6).

Так, додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 року задоволено заяву представника ФГ «Дари Ланів» про стягнення судових витрат.

Стягнуто з Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Сидори" на користь Фермерського господарства «Дари Ланів» судові витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн., яка складається з : витрат на правову допомогу - 5 тис грн., яка є обгрунтованою відповідно до вимог ст.137 ЦПК України, є за своєю суттю гонораром адвоката за надані клієнту юридичні послуги, згідно укладеного договору № 07/20 від 1.12.2020 р. та акта виконаних робіт (наданих послуг) №1, а також витрат в сумі - 5 тис грн. - гонорар успіху, відповідно до п.4.2. договору.

Оскільки, стороною позивача оскаржено додаткове рішення, де викладено та обґрунтовано заперечення проти стягнутої суми, судова колегія вважає, що апеляція ПОСП "Сидори" на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 р. підлягає частковому задоволенню - в сумі 5 тис.грн. - витрат правову допомогу.

Судова колегія вважає, що витрати на правову допомогу в сумі 5 тис. грн. є обґрунтованими, співмірними та відповідають вимогам закону, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується суми 5 тис грн. - гонорар успіху, то ця сума не може вважатися обґрунтованими відповідно до вимог закону витратами на надання професійної правничої допомоги, а тому задоволення вимог в цій частині не відповідає вимогам закону.

За таких обставин додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 року в частині стягнення суми 5 тис грн. ( гонорар успіху) не можна визнати законним і обґрунтованим, тому його слід змінити, зменшивши стягнуту судом першої інстанції суму витрат на професійну правничу допомогу з 10 тис.грн. до 5 тис.грн., а в решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргупредставника Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Сидори" на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2020 р.- залишити без задоволення.

Апеляційну скаргупредставника Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Сидори" на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 р. - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2020 р. - залишити без змін.

Додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 р. - змінити, зменшити суму судових витрат, стягнутих судом з ПОСП «Сидори» на користь Фермерського господарства «Дари ланів» з 10 тис.грн. до 5 тис.грн.; в решті рішення залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 29.03.2021 р.

Головуючий :

Судді :