Справа №949/1081/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить:

- усунути перешкоди у здійсненні нею права користування, володіння та розпорядження житловим будинком з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно витягу про державну реєстрацію прав, який виданий комунальним підприємством "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" 13 грудня 2012 року на підставі рішення Дубровицького районного суду від 31 липня 2012 року, шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з вказаного будинку.

- стягнути з відповідача на її користь судові витрати пов`язані із сплатою судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що 21 березня 2005 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який 14 квітня 2016 року на підставі рішення Дубровицького районного суду був розірваний. Від даного шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На праві приватної власності вона має житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 . Після реєстрації шлюбу з відповідачем, вона зареєструвала його, як члена їхньої сім`ї в названому будинку. Після розірвання шлюбу та припинення спільного проживання, відповідач перестав бути членом її сім`ї, однак залишається бути зареєстрованим в її будинку, проживає в ньому проти її волі до сьогоднішнього дня. Відповідач чинить перешкоди для проживання в будинку, постійно погрожує фізичною розправою та погрожує, що спалить її будинок. Відповідач зловживає алкогольними напоями, постійно влаштовує сварки з нею, застосовує до неї фізичне насилля та створює неможливі умови для проживання їй з дітьми в будинку, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності Дубровицьким відділенням поліції та Дубровицьким районним судом. Своєю неправомірною поведінкою відповідач створює загрозу життю та здоров`ю їй і членам її сім`ї. Факт реєстрації та проживання відповідача в її будинку порушує її право, як власника, на володіння, користування та розпорядження майном. всі обов`язки по утриманню будинку вона здійснює самостійно. Відповідач не бере ніякої участі в утриманні будинку, ремонті, не сплачує комунальні послуги та не вживає жодних заходів щодо забезпечення його схоронності. Починаючи з 2016 року і поданий час вона неодноразово пропонувала відповідачу, щоб він в добровільному порядку знявся з реєстраційного обліку та виселився з її будинку, який на її звернення не реагує та виселятися з нього відмовляється. За вказаних обставин вважає, що відповідач повинен бути позбавлений права користування її будинком та виселений з нього.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Вислухавши позивача, свідка, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав №36718504 від 13 грудня 2012 року (а.с.11.) ОСОБА_1 на підставі рішення суду (справа №1706/1030/12 від 31.07.2012 року) є одноосібним власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що 21 березня 2005 року між сторонами зареєстровано шлюб, який розірвано 14 квітня 2016 року рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області (а.с.12).

З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб, №369 від 22.06.2020 року, виданої виконавчим комітетом Миляцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області (а.с.13) вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основних свобод, що згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб та будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Згідно з ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Власник житлового приміщення має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

З врахуванням того, що позивач є власником житловому будинку, а у відповідача припинилися правові підстави для користування вказаним будинком, тому позивач має право вимагати усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю.

Як вбачається з актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 11 січня 2020 року, 12 лютого 2020 року, 28 квітня 2020 року, 11 червня 2020 року (а.с.19-22) у житловому будинку, який належить ОСОБА_1 проживає її колишній чоловік ОСОБА_2 , який спільного господарства з колишньою дружиною не веде, не працює, зловживає алкогольними напоями та вчиняє домашнє насильство в сім`ї.

Крім того, допитаний в якості свідка ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що він є старостою села та підтверджує той факт, що ОСОБА_2 після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 залишився проживати в житловому будинку, який належить останній. При цьому, ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, постійно влаштовує сварки з колишньою дружиною та застосовує відносно неї фізичне насилля. ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності як Дубровицьким відділенням поліції, так і Дубровицьким районним судом.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17, припинення права користування житловим приміщенням колишнього члена сім`ї власника житлового будинку може бути підтверджено у судовому порядку, якщо це право пов`язане із захистом права власності відповідно до статті 391 КЦ України, за змістом якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Виходячи з вимог ст. 157 ЖК України, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

За правилами ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що власник майна вправі звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном шляхом виселення колишніх членів сім`ї та інших громадян із належного йому на праві власності жилого приміщення, але за наявності умов, які передбачені ч. 1 ст. 116 ЖК України.

З цього приводу у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2 від 02 квітня 1985 року, з послідуючими змінами, зазначено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Дубровицького відділення поліції із заявами на неправомірні дії колишнього чоловіка ОСОБА_2 та вчинення ним по відношенню до неї домашнього насильства, що стверджується наявними у в матеріалах справи витягом із журналу зареєстрованих в КОЗП заяв (а.с.17).

Згідно постанови суду від 06 лютого 2020 року (а.с.15) ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за неодноразове вчинення відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 домашнього насильства (ч. 1 ст. 173-2 КУпАП).

Окрім того, як стверджується наданими відомостями Дубровицького відділення поліції (а.с.16) ОСОБА_2 не раз притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 175-1, ч. 2 ст. 175-1, ст. 177 КУпАП.

З наданої виконавчим комітетом Миляцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області характеристики на ОСОБА_2 (а.с.14) вбачається, що останній характеризується з негативної сторони, непрацюючий, зловживає алкогольними напоями. Проживає в житловому будинку колишньої дружини. Притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Як вбачається з відповіді Дубровицького відділення поліції №6335/206/01-20 від 28.08.2020 року (а.с.18) 11 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до поліції із повідомленням про те, що колишній чоловік ОСОБА_2 обмежує доступ до власного житла та на вимогу відмовляється його залишити і надалі продовжує в ньому проживати обмеживши їй вільний доступ, яке було зареєстроване в журналі ЄО №2778.

Як зазначено у вказаній відповіді, з ОСОБА_2 було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення в подальшому антигромадської поведінки. При цьому роз`яснено ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом та проводиться добровільно або в судовому порядку. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою.

Отже, зібраними доказами підтверджується систематичне порушення відповідачем правил співжиття, що робить неможливим для позивача проживання з ним в одному будинку.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне усунути позивачу перешкоди у здійсненні нею права користування, володіння та розпорядження житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та виселити відповідача з даного житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 109, 116, 150, 157 ЖК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 352, 354, 355 ЦПК України суд -,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності задоволити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні нею права користування, володіння та розпорядження житловим будинком з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно витягу про державну реєстрацію прав, який виданий комунальним підприємством "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" 13 грудня 2012 року на підставі рішення Дубровицького районного суду від 31 липня 2012 року, шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з вказаного будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 судові витрати пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду складено 22 березня 2021 року.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Голова Дубровицького

районного суду: З.С.Сидоренко