Справа № 465/8227/20
УХВАЛА

31 березня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом, збільшивши в подальшому позовні вимоги, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в її користь заборгованість за договором позики в сумі 377415 євро 14 євроцентів, судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 100000,00 грн., а також сплачений нею судовий збір в розмірі 10510,00 грн.

Ухвалою суду від 22.02.2021 суддею прийнято позовну заяву до свого провадження та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

З метою забезпечення позову 29.03.2021 представник позивачки подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт:

- на майно ОСОБА_2 , яке складається з частки на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 ;

- грошові кошти, що знаходяться в ОСОБА_2 та третіх осіб, в тому числі на розрахункових рахунках в установах банків, на суму еквівалентну 377415,00 євро 14 євроцентів;

- на майно ОСОБА_3 , яке складається з частки на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 ;

- грошові кошти, що знаходяться в ОСОБА_3 та третіх осіб, в тому числі на розрахункових рахунках в установах банків, на суму еквівалентну 377415,00 євро 14 євроцентів;

- на корпоративні права, а саме частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдеревконтакт», , в сумі 2500000 грн. та заборонити ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти дії щодо зміни та припинення корпоративних прав у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдеревконтакт», до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили.

В заяві про забезпечення позову представник позивачки покликається на те, що 28.12.2018 ОСОБА_2 отримав від позивачки грошові кошти в сумі 350000,00 євро, що на дату отримання коштів було еквівалентно 10932425,00 грн, що стверджується заявою, яка засвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Романко Л.І. у реєстрі за №425, а також розпискою від 28.12.2018, складеною відповідачем власноручно з визначенням дати повернення коштів - 18.02.2019. Однак відповідач свої зобов`язання не виконав, борг за договором позики позивачці не повернув, а тому просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в сумі 377415 євро 14 євроцентів, судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 100000,00 грн., а також сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 10510,00 грн.

За цих обставин у позивачки є обґрунтовані побоювання з приводу неможливості виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за договором позики, навіть у випадку задоволення судом позовних вимог у повному обсязі. На думку представника позивачки, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належать квартира АДРЕСА_1 .

Вказана обставина стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_3 як співзасновник володіє часткою у статутному капіталі ТОВ «Укрдеревконтакт», , де розмір її внеску в статутний капітал товариства становить 2500000 грн., що становить Ѕ ідеальну частку.

Вказана обставина стверджується витягами з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 22.02.2021 накладено арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 12224623 та належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

З оглянутих судом доказів, що знаходяться в матеріалах справи, суд вбачає про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивачки боргу за договором позики.

При цьому, у відповідності до положень ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Проаналізувавши заяву про забезпечення позову, беручи до уваги те, що між сторонами існує спір з приводу стягнення коштів в сумі 377415 євро 14 євроцентів, судових витрат за надання правничої допомоги адвокатом в сумі 100000,00 грн., а також сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 10510,00 грн., виходячи із засад розумності, з урахуванням співмірності заходів забезпечення та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін та зважаючи на наявність загрози утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити частково, шляхом накладення арешту на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та належить на права спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Крім того, слід зазначити, що частиною 1 ст.150 ЦПК України передбачається, що позов забезпечується, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 4 постанови від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»(далі - Постанова № 9), згідно з пунктом 1 частини першоїстатті 152 ЦПКпозов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з пунктом 43 рішення у справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспектіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 6 Постанови № 9 зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Суд зауважує, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на кошти, співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вказаний захід забезпечення позову буде спроможній забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Таким чином, суд погоджується з обґрунтованим припущенням представника позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до створення додаткових труднощів у виконанні судового рішення, запобігти яким можливо шляхом накладення арешту на грошові кошти, що є на розрахункових рахунках в установах банків, відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в межах ціни позову.

Що стосується забезпечення позову у вигляді накладення арешту на корпоративні права, а саме частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдеревконтакт», , в сумі 2500000 грн. та заборони ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти дії щодо зміни та припинення корпоративних прав у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдеревконтакт», , то вказана вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдеревконтакт», , в сумі 2500000 грн., проте відповідно до частин першої, третьої статті 167 ГК України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, утому числі й той, який вибув.

Натомість спір у даній справі виник між сторонами стосовно договору позики, тобто, відносини, які виникли між позивачем та відповідачами, за своєю правовою природою не є корпоративними відносинами щодо володіння, користування й розпорядження корпоративними правами Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдеревконтакт».

Таким чином, враховуючи матеріально-правові вимоги позивача, ознаки предмета позову та конкретний зміст позовної заяви, суд вважає, що обраний заявником вид забезпечення позову щодо накладення арешту на частку у статутному капіталі - не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

На підставі наведеного, керуючись ст. 149-154, 261, 352-354 ЦПК України,

постановив:

Заяву представника позивачки про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 12224623 та належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

Накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться в ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на розрахункових рахунках в установах банків, на суму еквівалентну 377415,00 євро 14 євроцентів.

В решті вимог відмовити.

Визначити стягувачем за ухвалою фізичну особу: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Визначити боржником за ухвалою фізичну особу: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Визначити боржником за ухвалою фізичну особу: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома, а також у Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) для негайного виконання.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення до виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» три роки.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, відповідно до ст.158 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: