Дата документу 29.03.2021 Справа № 328/634/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №328/634/20 Головуючий у 1 інстанції: Гавілей М.М.
Провадження № 22-ц/807/500/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 30 вересня 2020 року у справі за позовом Комунального підприємства «Токмак біоенергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року КП «Токмак біоенергія» звернулось до суду з позовом, вимоги якого зменшило під час розгляду справи, до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідачі є власниками по 1/2 частині кожний квартири АДРЕСА_1 , та отримують послугу з постачання теплової енергії, оформлених претензій від боржників не отримувало.

У зв`язку з невиконанням обов`язку сплати за послуги відповідачі мають заборгованість в розмірі 38 762,10 грн. за період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2019 року. За весь час затримки розрахунку сума інфляційних втрат становить 3348,46,, 3% річних - 895,46 грн.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 було здійснено частко погашення заборгованості на суму 15781,60 грн.

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_2 на користь підприємства заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2019 року в розмірі 7586,58 грн., втрати внаслідок інфляції в сумі 1872,31 грн., 3% річних у сумі 988,37 грн., судовий збір в розмірі 1501 грн., всього 11948,28 грн.; з ОСОБА_1 на користь підприємства заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2019 року в розмірі 23370,86 грн., втрати внаслідок інфляції в сумі 1895,20 грн., 3% річних у сумі 988,35 грн., судовий збір в розмірі 1501 грн., всього 27755,41 грн.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 16 червня 2020 року прийнято відмову позивача від частині позовних вимог. Закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за теплову енергію за період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2020 року з ОСОБА_2 .

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 30 вересня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Токмак біоенергія» Токмацької міської ради заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2017 року по 01.04.2020 року в розмірі основного боргу 23370,86 грн. на рахунок НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», втрати внаслідок інфляції в розмірі 1895,20 грн., три відсотки річних в розмірі 988,35 грн. та судовий збір 1051,00 грн. на рахунок НОМЕР_2 в АТ «МетаБанк», а всього 27305,41 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не проживання у зазначеній квартирі, проживання в квартирі та користування послугами ОСОБА_2 з сім`єю, відсутність договору на надання послуг, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

КП «Токмак біоенергія» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що власник майна несе витрати на його утримання, відсутність договору не звільняє від оплати послуг, відповідачем було отримано проект договору, тимчасова відсутність в житловому приміщенні не є підставою для звільнення від оплати,

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 січня 2021 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 01 березня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності по 1/2 частині належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.4-5).

Послуги з теплопостачання вказаної квартири надавалися: з жовтня 2017 року по 23 травня 2019 року виконавцем послуг було КП «Токмак теплоенергія» на підставі рішення виконавчого комітету Токмацької міської ради №151 від 31.05.2013 року, а з 24 травня 2019 року виконавцем послуг являється КП «Токмак біоенергія» Токмацької міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Токмацької міської ради № 97 від 23 травня 2019 року.

КП «Токмак біоенергія» Токмацької міської ради зареєстровано як юридичну особу, яка здійснює діяльність щодо постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

05 червня 2019 року між КП «Токмак біоенергія» Токмацької міської ради та КП «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого КП «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради передає, а КП «Токмак біоенергія» Токмацької міської ради приймає на себе право вимоги до боржників за договорами про надання послуг з центрального опалення, договорами про постачання теплової енергії в гарячій воді, договорами про закупівлю теплової енергії, договорами про забезпечення функціонування індивідуального (автономного) опалення та централізованого опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, які укладені між КП «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради та фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, юридичними особами, які є споживачами теплової енергії в сумі 25194177,55 гривень.

Відповідно до п.1.2 Договору про відступлення права вимоги, крім передачі прав вимоги оплати за спожиту теплову енергію та послуг з централізованого опалення за зобов`язанням, зазначеним в п.1.1 договору, до нового кредитора переходять права вимоги стягнення пені, інфляційних втрат та відсотків, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням боржниками своїх зобов`язань за договорами.

Згідно з п.1.3 Договору про відступлення права вимоги передача прав на вимогу оформлюється актом прийому-передачі, який підписується обома сторонами договору та є невід`ємною частиною цього договору.

05 червня 2019 року, відповідно до акту прийому-передачі КП «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради передало КП «Токмак біоенергія» Токмацької міської ради договори про надання послуг з централізованого опалення (оригінал), укладені між КП «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради і споживачами згідно реєстру від 05 червня 2019 року, що є додатком до договору про відступлення права вимоги від 05 червня 2019 року.

З реєстру від 05.06.2019 до акту прийому-передачі від 05.06.2019 дебіторської заборгованості по населенню, згідно списку, вбачається, що відповідач є боржником.

15 липня 2019 року виконавчим комітетом Токмацької міської ради прийнято рішення № 126, відповідно до якого визнано Комунальне підприємство «Токмак біоенергія» Токмацької міської ради правонаступником Комунального підприємства «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради за правами та обов`язками в частині надання житлово-комунальних послуг та постачання теплової енергії.

Згідно з розрахунком Концерну «Міські теплові мережі» за період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2020 року відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачу надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 23370,86 грн., відповідачем оплата за отримані послуги протягом зазначеного періоду не здійснювалась (а.с.34). Втрати внаслідок інфляції становлять 1895,20 грн., 3% річних - 988,35 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За приписами ст. 162 ЖК УРСР власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з положеннями статті 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведення ремонту. Спори між власниками та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Отже, обов`язок утримання житлових приміщень, в тому числі оплату послуг з центрального опалення та постачання гарячої води покладається на власника або наймача приміщення і рівною мірою на повнолітніх членів сім`ї наймача, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

А тому посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на непроживання за зазначеною адресою та відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг є безпідставними.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач у встановленому законом порядку відмовилась від надання послуг Концерном «Міські теплові мережі», доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати.

За приписами до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Ураховуючи те, що відповідач належним чином не виконувала своїх обов`язків щодо оплати наданих позивачем послуг з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2020 року утворилась заборгованість у визначеному позивачем розмірі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Власного розрахунку заборгованості ОСОБА_1 не надано ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 30 вересня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 29 березня 2021 року

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова