РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 Провадження № 2-о/425/33/21

Справа № 425/471/21

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Чикунової Ю.С.,

учасників справи:

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Рубіжанська міська рада Луганської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області із зазначеною заявою, в обґрунтування якої вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з квартири, розташованої за адресою:

АДРЕСА_1 . На час смерті матері заявник була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак, ще у січні 2015 року переїхала жити до квартири АДРЕСА_3 , де проживала матір. Оскільки вона була похилого віку та потребувала постійного догляду, з вищевказаного часу та по день смерті матері проживала разом з нею. Окрім того, у свідоцтві про народження заявника, ім`я матері записано як « ОСОБА_4 », однак відповідно до інших документів доданих до заяви її ім`я вказано « ОСОБА_5 ».

18.12.2020 року заявник звернулася до державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак їй відмолено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки заявник заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подано і разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно вона не проживала. Окрім того ОСОБА_1 в заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину вказує, що померла ОСОБА_3 є її мати, але у наданому свідоцтві про народження мати вказана « ОСОБА_6 », тобто ім`я померлої особи вказане у свідоцтві про смерть та ім`я матері спадкоємця - ОСОБА_1 , що вказано у її свідоцтві про народження, не співпадають.

У зв`язку з тим, що заявник не має можливості у позасудовому порядку оформити свої спадкові права, просила суд встановити факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , з січня 2015 року по день смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В судовому засідання заявник та її представник заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення на підтримку заяви про встановлення фактів, що мають юридичні значення, зазначивши що, у свідоцтві про народження заявниці було помилково зазначено ім`я « ОСОБА_4 » замість вірно зазначеного « ОСОБА_5 », що підтверджується копією свідоцтв про шлюб батьків заявниці, копією посвідчення про постійне проживання ОСОБА_3 , копією пенсійного посвідчення, а також встановлено, що Рішенням Народного суду ум. Рубіжне від 21.10.1967 року визнано факт, що трудова книжка на ім`я ОСОБА_6 дійсно належить ОСОБА_3 , тобто вказаним рішенням було встановлено факт помилково зазначеного імені матері заявниці « ОСОБА_4 » замість вірно зазначено « ОСОБА_5 ». Стосовно встановлення факту постійного проживання, зазначив що вказаний факт підтверджується актом про встановлення фактичного місця проживання, копією довідки ФОП ОСОБА_7 про те, що саме ОСОБА_1 зверталася до ритуальної служби для поховання ОСОБА_3 та оплатила послуги на поховання. Таким чином заінтересована особа просила задовольнити вимоги заявника про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд, заслухавши заявника, її представника та свідків, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянки України та довідками про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 03.07.2018 року та на 03.02.2021 року, виданими Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області 03.02.2021 року за № 2763 (а.с.7,35-36, 53-зворот-54).

ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася ОСОБА_8 батьками якої є: ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , про що складено відповідний актовий запис № 54, що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.12.1948 року (а.с.9,55).

ІНФОРМАЦІЯ_8 одружилися ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , про що складено відповідний актовий запис № 636, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25.06.1968 року серії НОМЕР_1 , виданим Новомосковським міським ЗАГС (а.с.10, 55).

ІНФОРМАЦІЯ_9 народилася ОСОБА_12 , батьками якої є: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , про що складено відповідний актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.01.1967 року серії НОМЕР_2 , виданим Первомайським районним ЗАГС с. Куковой Ярославської області (а.с.11).

ОСОБА_9 та ОСОБА_15 одружилися 26.02.1948 року, про що складено відповідний актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26.09.1966 року серії НОМЕР_3 (а.с.12).

Згідно посвідки на постійне місце проживання серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою Росії, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням від 24.03.2020 року № серії

НОМЕР_5 (а.с.13,14,36).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 03.07.2018 року, виданої Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області 18.11.2020 року за № 13048, вбачається, що ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 (а.с.56).

Рішенням народного суду міста Рубіжне від 21.10.1967 року, справа № 2-519 1967 р., яке набрало законної сили 31.10.1967 року, визнано видану трудову книжку на ім`я ОСОБА_6 належною ОСОБА_3 (а.с.15-19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що складено відповідний актовий запис № 543, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії

НОМЕР_6 , виданим 04.07.2018 року Рубіжанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, а відповідно до довідки про причину смерті від 04.07.2018 року № 200 встановлено, що ОСОБА_3 померла через прогресуючу ішемічно-дисциркуляторну енцефалопатію та фоні атеросклерозу судин головного мозку з гіпертонічною хворобою (а.с.27-28, 52-зворот-53).

Заповітом від 28.02.2002 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1-633, встановлено що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповіла все майно, яке на день смерті буде належати їй, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.20, 55-зворот).

ОСОБА_1 , діюча по довіреності від імені ОСОБА_3 , придбала квартиру, розташовану за адресою:

АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.12.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області, зареєстрованим в реєстрі за № 5806, витягом з державного реєстру правочинів від 27.12.2005 року № 1964345, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «БТІ» Рубіжанської міської ради від 31.01.2006 року № 9713330 та технічним паспортом(а.с.23-25, 56-зворот-57-60).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої 03.02.2021 року Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області за № 1572, ОСОБА_16 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 в період з 18.05.2006 року по 17.10.2008 року (а.с.26).

Довідкою, виданою ФОП ОСОБА_7 18.01.2021 встановлено, що ОСОБА_1 зверталася в м. Рубіжне до ритуальної служби ФОП ОСОБА_7 для оформлення поховання матері - ОСОБА_3 , всі витрати за поховання в повному обсязі взяла на себе (а.с.29-31).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної від 18.12.2020 року

№ 447, виданої державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори, виданої на підставі заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_3 , оскільки заявник разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно не проживала та окрім того ОСОБА_1 в заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину вказує, що померла ОСОБА_3 є її мати, але у наданому свідоцтві про народження мати вказана « ОСОБА_6 », тобто ім`я померлої особи вказане у свідоцтві про смерті та ім`я матері спадкоємця - ОСОБА_1 , що вказано у її свідоцтві про народження, не співпадають (а.с.33,50).

Згідно акту про встановлення фактичного місця проживання від 03.02.2021 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживали: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з січня 2015 року по час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.37).

Свідок ОСОБА_17 в судовому засідання зазначила, що вона є подругою заявниці, вказала, що в неї була матір - ОСОБА_3 , яка у свідоцтві про народження зазначена « ОСОБА_18 », однак по документам вона була « ОСОБА_19 », у зв`язку з чим наразі її доньці необхідно довести в судовому порядку, що померла була її матір`ю. Також зазначила, що ОСОБА_3 в 2014 році захворіла та потрапила до Сватівської лікарні, після чого ОСОБА_1 забрала її звідти та переїхала жити до неї, та фактично з 2015 року по день смерті ОСОБА_3 проживала разом з нею, оскільки доглядала за нею.

Свідок ОСОБА_20 зазначила в судовому засіданні, що бабуся ОСОБА_5 дуже любила свої ім`я і не могла по іншому себе називати. Після того як потрапила в лікарню, потребувала постійного догляду, внаслідок чого мама - ОСОБА_1 переїхала до бабусі ОСОБА_5 та почала за нею доглядати та проживала разом з нею по день смерті ОСОБА_3 .

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно з листом Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Суд, заслухавши свідків, оцінивши надані заявником докази в їх сукупності, а також кожний окремо, вважає доведеним той факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому заява в частині встановлення родинних відносин підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Судом було встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - є матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 04.07.2018 року по справі № 404/2163/16-ц, з якої вбачається, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання особи за останнім місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки вона після смерті спадкодавця зможе реалізувати своє право на оформлення спадщини.

Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті, а також судом перевірено всі матеріали справи, якими доведено факт постійного проживання заявника разом ОСОБА_3 з січня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 , по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд прийшов до висновку, що доводи заявника є законними, обґрунтованими і підтверджені наявними у справі доказами, а тому заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 273, 319, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Рубіжанська міська рада Луганської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою:

АДРЕСА_1 ) з січня 2015 року по день смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 29 березня 2021 року.

Суддя Є.О. Романовський