ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2599/21 Справа № 2-1325/11 Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

скаржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2

заінтересована особа Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2020 року, яке ухвалено суддею Чайкіною О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст ухвали суду складено 22 жовтня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду зі скаргою на дії Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

В обґрунтування скарги зазначено, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2011 року у цивільній справі №2-711/11-0408 стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредиту в сумі 298 737,67грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн. Рішення не оскаржено, набрало законної сили 21 березня 2011 року

Боржник за виконавчим документом ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця з письмовою заявою, в якій повідомив про наявність перешкод у виконанні вищевказаного рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 11 березня 2011 року у справі №2-711/11, а саме здійснення стягнення за виконавчим документом за №2-1325, до я кого він не має жодного відношення.

На підставі викладеного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню і зобов`язати відповідного державного виконавця закінчити виконавче провадження №28095214 з примусового виконавчого листа № 2-1325 від 11 березня 2011 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2020 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставлять питання про скасування ухвали суду першої інстанції, посилаючись на те, що здійснення стягнення з них коштів за виконавчим документом №2-1325 є незаконним, оскільки вони є сторонами виконавчого провадження за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2011 року у цивільній справі №2-711/11-0408.

Апелянти зазначають про те, що суд першої інстанції при постановленні ухвали вийшов за межі скарги, оскільки звернув увагу на те, що під час оформлення виконавчого листа допущено описку, а саме невірно зазначено номер справи №2-1325, замість вірної №2-711.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Учасники справи, будучи належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

31 березня 2021 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла заява від Чепурнова В.І., якій діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розгляд справи за відсутності скаржників.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2011 року у цивільній справі №2-711/11-0408 стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредиту в сумі 298737,67грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн. Загальна сума стягнення складає 300 557,67 грн. Рішення не оскаржено, набрало законної сили 21 березня 2011 року (а.с. 64 цивільної справи № 2-711/11/0408).

20 липня 2011 року видано виконавчий лист на виконання рішення суду у справі №2-711/11-0408, на якому зазначений номер справи №2-1325/11-0408 (а.с.76 цивільної справи № 2-711/11/0408).

10 серпня 2011 року Дзержинським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровської області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1325 від 11 березня 2011 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача заборгованості в сумі 300 557,67грн. (а.с.21 матеріали скарги 4-с/210/22/20).

На підставі подання державного виконавця за заявою ПАТ «Дельта-Банк», ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2012 року замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником ПАТ «Дельта-Банк» (а.с.79 цивільної справи № 2-711/11/0408).

На підставі заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2013 року замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником ПАТ «Дельта-Банк» (а.с.96 цивільної справи № 2-711/11/0408).

30 жовтня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г. відкрито виконавче провадження №57541708 щодо стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості в сумі 300 557,67грн. у справі №2-711/11 (а.с. 249 цивільної справи № 2-711/11/0408).

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволені скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що невірне зазначення на виконавчому листі номера справи не є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню і зобов`язання відповідного державного виконавця закінчити виконавче провадження №28095214 з примусового виконавчого листа № 2-1325 від 11 березня 2011 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. ст. 447, 449 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами) роз`яснено, що при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», «;Про державну виконавчу службу», «;Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, підставами для закінчення виокнавчого провадження є (стаття 39 Закону України "Про виконавче провадження" є: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Цей перелік є вичерпним.

Згідно вимог частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналогічний правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2011 року у цивільній справі №2-711/11-0408 стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредиту в сумі 298737,67грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн. Загальна сума стягнення складає 300 557,67 грн. Рішення не оскаржено, набрало законної сили 21 березня 2011 року (а.с. 64 цивільної справи № 2-711/11/0408). При цьому відповідно до довідки, виданої Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 06 червня 2019 року, з 01 серпня 2013 року по теперішній час з заробітної плати ОСОБА_1 утримується заборгованість згідно виконавчого листа №2-1325/10/0408, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2011 року та за період з 01 серпня 2013 року по 31 травня 2019 року з заробітної плати ОСОБА_1 утримано 134 471,19 гривень, залишок по заборгованості станом на 01 червня 2019 року становить 166 086,48 гривень (а.с. 77 цивільної справи № 2-1325/11/).

За таких обставин колегія суддів вважає, що скаржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають борг, який на момент звернення із скаргою не погашений, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню і зобов`язання відповідного державного виконавця закінчити виконавче провадження №28095214 з примусового виконавчого листа № 2-1325 від 11 березня 2011 року.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що здійснення стягнення з них коштів за виконавчим документом №2-1325 є незаконним, оскільки вони є сторонами виконавчого за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2011 року у цивільній справі №2-711/11-0408, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5 внесення змін, видалення реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, у тому числі виконавчих документів, не допускаються, крім випадків виправлення технічних помилок, описок чи доповнення реєстраційних даних відомостями, отриманими під час проведення виконавчих дій, про що виноситься відповідна постанова.

Разом із тим, відповідно до ч. 1, 4 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист №2-1325 видано саме у справі №2-711 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором щодо виконання рішення суду від 21 березня 2011 року за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом в сумі 298 737,67грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., в загальній сумі 300 557,67грн. (а.с.76 цивільної справи № 2-711/11/0408). Виконавче провадження №28095214 про примусове виконання виконавчого листа №2-1325 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 300557,67грн. відкрито, на виконання рішення суду за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором щодо виконання рішення суду від 21 березня 2011 року та яким відповідно до довідки, виданої Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 06 червня 2019 року, з 01 серпня 2013 року по теперішній час з заробітної плати ОСОБА_1 утримується заборгованість згідно виконавчого листа №2-1325/10/0408, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2011 року та за період з 01 серпня 2013 року по 31 травня 2019 року з заробітної плати ОСОБА_1 утримано 134 471,19 гривень, залишок по заборгованості станом на 01 червня 2019 року становить 166 086,48 гривень (а.с. 77 цивільної справи № 2-1325/11/).

У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначення на виконавчому листі не вірного номеру справи не є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначена описка не перешкоджає виконанню судового рішення, не має суттєвого значення для його виконання та може бути усунута шляхом її виправлення, відповідно до вимог ч.1 ст.432 ЦПК України.

Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при по постановленні ухвали вийшов за межі скарги, так як звернув увагу на те, що під час оформлення виконавчого листа допущено описку, а саме невірно зазначено номер справи №2-1325, замість вірної №2-711, оскільки невірне зазначення номера справи, за яким проводиться примусове виконання рішення суду, не свідчить про відсутність матеріального обов`язку боржника, а так само і не свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення. При цьому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідно до вимог ч.1 ст.432 ЦПК України, зазначена описка може бути виправленою за заявою стягувача або боржника.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що невірне зазначення на виконавчому листі номера справи не є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 31 березня 2021 року.

Головуючий:

Судді: