ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6343/18 Номер провадження 22-ц/814/485/21Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.

секретар: Зеленська О.І.

за участю представників позивача: адвокатів Брюховецького О.В., Сліпченка Ю.А.

представника відповідача - адвоката Ноги А.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 січня 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Караван», Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько Вікторії Вікторівни про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, визнання недійсним договору про відступлення прав за іпотечним договором, скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «Караван», Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа - Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. про визнан-ня недійсним договору про відступлення права вимоги, визнання недійсним договору про відступлення прав за іпотечним договором, скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13 березня 2012 року з неї на користь ПАТ «Банк Форум» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 1 411 027 грн. 89 коп. та в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 . Судове рішення пред`явлено до примусового виконання та знаходилося на примусовому виконанні в провадженні відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області.

30 липня 2018 року між ПАТ «Банк Форум» та ПП «Караван» укладено договір №1152-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, у зв`язку з чим ПП «Караван» стало стягувачем у виконавчому провадженні.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управ-ління ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 20 вересня 2018 року предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 передано ПП «Караван» в рахунок боргу, а 03 жовтня 2018 року державним реєстратором зареєстровано право власності на квартиру за ПП «Караван».

Позивач вважає, що договір про відступлення прав вимоги не відповідає чинному законодавству та підлягає визнанню недійсним, оскільки за своєю природою є договором факторингу, а ПП «Караван» не є фінансовою установою.

З наведених підстав просила визнати недійсним договір від 30 липня 2018 року №1152-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладений між ПАТ «Банк Форум» та ПП «Караван»; визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 30 липня 2018 року №0018/07/25-N/S-1, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та ПП «Караван»; скасувати рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), від 03 жовтня 2018 року 13:12:39 індексний номер 43321864 приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. щодо реєстрації права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 104,7 кв. м за ПП « Караван ».

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30 січня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПП «Караван», ПАТ «Банк Форум» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, визнання недійсним договору про відступлення прав за іпотечним договором, скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень - відмовлено.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване нею рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задово-лення її позовних вимог в повному обсязі.

Вважає, що районний суд безпідставно відмовив у задоволенні позову, оскільки ПП «Караван» отримало прибуток від укладеного договору відступлення прав вимоги за кредитним та іпотечним договорами, що є ознакою договору факторингу, а ПП «Караван» не відноситься до фінансових установ у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», тому не може надавати фінансові послуги у формі факторингу.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Київського районного суду міста Полтави від 31 січня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Полтавського апеляційного суд від 02 травня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 свій відзив подало ПП «Караван», в якому, спростовуючи доводи апеляційної скарги, просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На відзив ПП «Караван» надіслала свої пояснення ОСОБА_1 , у яких просила повністю задовольнити її апеляційну скаргу та вирішити питання розподілу судових витрат.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи за участю представників позивача та представника відповідача - ПП «Караван».

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, до суду апеляційної інстанції не з`явилися, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Третя особа - Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріаль-ного округу Дробітько В.В. надіслала до апеляційного суду заяву про розгляд справи без її присутності.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 27 липня 2007 року, належала квартира АДРЕСА_1 загальною площею 104,7 кв.м., жилою площею 59,1 кв. м /т.1 а. с.10-12/.

27 липня 2007 року між ПАТ «Банк Форум» та позивачем укладений кредитний договір №0018/07/25-N, за умовами якого ОСОБА_1 отримала в кредит грошові кошти в розмірі 170 000 доларів США, строком до 26 липня 2027 року /т.1 а.с.15-18/.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором в цей же день, 27 липня 2007 року, між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №0018/07/25-N/S-1, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 загальною площею 104,7 кв. м, жилою площею 59,1 кв.м.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13 березня 2012 року у справі №1616/10/2012 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0018/07/25-N в сумі 1 411 027,89 грн. та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду добровільно не виконано, а тому банк звернувся з відповідною заявою до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ВП №42204419 у зв`язку з чим 03 березня 2014 року відкрито виконавче провадження.

Постановою Національного банку України №355 від 13 червня 2014 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16 червня 2014 року прийнято рішення №49 про початок ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» з 16 червня 2014 року. Відповідно до Рішення №1588 від 07 червня 2018 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб строк ліквідації продовжено до 14 червня 2019року /т.1 а.с.129/.

Також судом встановлено, що 01 червня 2018 року в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відбулися електронні торги по реалізації активу ПАТ «Банк Форум» - право вимоги за кредитним договором №0018/07/25-N від 27 липня 2007року, укладеним з фізичною особою, забезпечення - житлова квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний лот придбано ПП «Караван» за 950 000 грн., що підтверджується Протоколом електронного аукціону № UА-ЕА-2018-04-15-000015-а /а.с.130/.

Згідно протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), 30 липня 2018 року між ПАТ «Банк Форум» та ПП «Караван» укладено Договір №1152-Ф про відступлення (купівля-продаж) права вимоги, відповідно до п.2.1. якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору, ПП «Караван», належні банку, а ПП «Караван» набуває в обсязі та на умовах, визначених договором, права вимоги банку до позичальника та іпотекодавця, зазначених в додатку до договору, включаючи права вимоги до право-наступників боржника, спадкоємців, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника або які зобов`язані виконувати обов`язки боржника /т.1 а.с.76-77/.

Пунктом 2.2. договору №1152-Ф про відступлення прав вимоги передбачено, що ПП «Караван» набуває усі права кредитора за кредитним договором №0018/07/25-N та іпотечним договором №0018/07/25-N/S-1, включаючи, але не обмежуючи: право вимагати належного виконання боржником зобов`язань за договорами, сплати боржником грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань. Права кредитора переходять до ПП «Караван» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржника, що надане банку.

Згідно протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), 30 липня 2018 року між ПАТ «Банк Форум» та ПП «Караван» укладено Договір №1152-Ф про відступлення (купівля-продаж) права вимоги, відповідно до п.2.1. якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору, ПП «Караван», належні банку, а ПП «Караван» набуває в обсязі та на умовах, визначених договором, права вимоги банку до позичальника та іпотекодавця, зазначених в додатку до договору, включаючи права вимоги до право-наступників боржника, спадкоємців, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника або які зобов`язані виконувати обов`язки боржника Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2018 року (справа №2-36/11, провадження №6/533/86/18), яка вступила в закону силу, у виконавчому провадженні №42204419 замінено стягувача ПАТ «Банк Форум» на ПП «Караван» /т.1 а.с.30-32/.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Є.О. від 20 вересня 2018 року в межах виконавчого провадження №42204419 в рахунок погашення боргу передано стягувачу ПП «Караван» арештоване майно, що є предметом іпотеки, квартиру АДРЕСА_1 , з початковою ціною електронних торгів 1 654 600 грн.

03 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. на підставі свідоцтва про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу №897 від 03 жовтня 2018 року зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за ПП «Караван» на спірну квартиру.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 обґрунтовувала його саме зверненням до суду за захистом свого права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В той же час судом встановлено, що на вказану квартиру, яка була предметом іпотеки, мало місце звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, яке вступило в законну силу та не було добровільно виконано ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ч. 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2018 року державним реєстратором право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ПП « Караван ». При цьому судом встановлено, що підставою для прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію речових права на вказану квартиру за ПП « Караван » стало свідоцтво про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу №897 від 03 жовтня 2018 року, а не договір про відступлення права вимоги №1152-Ф від 30 липня 2018 року, який є предметом оскарження у цій справі.

Зазначене свідоцтво від 03 жовтня 2018 року, видане на підставі постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та складеного акту, в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провад-ження», які і були підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. Відповідні дії та рішення державного виконавця не оскаржувалися.

Свідоцтво від 03 жовтня 2018 року про передачу майна стягувачу в рахунок боргу, яке є правовстановлюючим документом, є чинним, у вставленому законом порядку видача свідоцтва не оскаржувалася, а правомірність видачі такого свідоцтва не є предметом розгляду в даній справі.

Встановивши наведені обставини, районний суд дійшов правильного висновку про те, що вимоги позивача щодо скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень від 03 жовтня 2018 року приватного нотаріуса Дробітько В.В. щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПП «Караван» є безпідставними, а відтак не підлягають задоволенню.

Отже, твердження позивача про те, що підставою для виникнення у ПП «Караван» права власності на квартиру АДРЕСА_1 є саме договір купівлі-продажу прав вимоги спростовується вищенаведеним.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що підставою набуття ПП «Караван» права власності на спірну квартиру є рішення державного виконавця, прийняте в межах виконавчого провадження №42204419 в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи питання щодо визнання недійсним договору №1152-Ф про відступлення прав вимоги суд виходив з того, що законом передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Частиною першою статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України).

При цьому, поняття відступлення права вимоги (цесії) є відмінним від поняття факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України).

Договір відступлення права вимоги від 30 липня 2018 року, укладений між ПАТ «Банк Форум» та ПП «Караван», по своїй суті є договором відступлення права вимоги (цесії).

Отже, відмовляючи у задоволення позовних вимог, районний суд виходив з того, що спірний договір є саме договором відступлення права вимоги, що зумовлює відсутність передбачених статтями 203, 215 ЦК України підстав для визнання цього договору недійсним та мотивував тим, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо інше не суперечить договору та не заборонено законом.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, законодавством передбачений перелік підстав для визнання правочину недійсним.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору від 27 липня 2007 року №0018/07/25-N, не виконала, внаслідок чого судовими рішеннями з неї на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором та звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором.

Постановою Національного банку України №355 від 13 червня 2014 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16 червня 2014 року прийнято рішення №49 про початок ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» з 16 червня 2014 року. Відповідно до Рішення №1588 від 07 червня 2018 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб строк ліквідації продовжено до 14 червня 2019року /т.1 а.с.129/.

Також судом встановлено, що 01 червня 2018 року в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відбулися електронні торги по реалізації активу ПАТ «Банк Форум» - право вимоги за кредитним договором №0018/07/25-N від 27 липня 2007 року, укладеним з фізичною особою, забезпечення - житлова квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), 30 липня 2018 року між ПАТ «Банк Форум» та ПП «Караван» укладено Договір №1152-Ф про відступлення (купівля-продаж) права вимоги, відповідно до п.2.1. якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору, ПП «Караван», належні банку, а ПП «Караван» набуває в обсязі та на умовах, визначених договором, права вимоги банку до позичальника та іпотекодавця, зазначених в додатку до договору, включаючи права вимоги до право-наступників боржника, спадкоємців, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника або які зобов`язані виконувати обов`язки боржника.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки відбулося в межах процедури ліквідації банку.

Пунктом 5.11. розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2 (в редакції на час укладення договору про відступлення), як спеціального нормативного акту, що визначає умови реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури, встановлено, що реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу.

Відповідно до пункту 2 договору про відступлення прав вимоги Новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за основними договорами, оплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, вказаних у Додатку №1 до цього договору та сплати штрафних санкцій у розмірах розрахованих відповідно до вимог чинного законодавства України, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань. Розмір прав вимоги, які переходять до Нового кредитора вказаний у Додатку №1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане банку відповідно до умов Основних договорів.

Відповідно до статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 не зазначила яким чином указані договори порушують її права та не надала доказів на підтвердження наявності в діях чи рішеннях відповідачів при укладенні оспорюваних правочинів порушень його прав.

При цьому вимог про визнання недійсним зазначеного протоколу електронних торгівпозивач не заявляла.

Між тим, спірний договір відступлення прав вимоги за кредитним договором був укладений у процедурі примусової ліквідації банку, порядок проведення якої регулюється спеціальними нормами.

Отже відсутні підстави для визнання недійсним договору від 30 липня 2018 року про відступлення права вимоги за кредитним договором та за іпотечним договором.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом ( ч.1 ст.514 ЦКУ).

Слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Позивач ОСОБА_1 в поданій до суду позовній заяві жодним чином не довела, що договір про відступлення права вимоги від 30 липня 2018 року є таким, що порушує публічний порядок: був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (стаття 228 ЦК України).

Укладений 30 липня 2018 року договір між ПАТ «Банк Форум» та ПП «Караван» є договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу, що зумовлює відсутність передбачених статтями 203, 215 ЦК України підстав для визнання такого договору недійсними. Під час укладання оспорюваного договору було дотримано вимоги цивільного законодавства щодо змісту та форми вчинення, а позивач не довів факту порушення його прав, у зв`язку з укладенням вищезгаданого договору, що є його процесуальним обов`язком (статті 10, 60 ЦПК України 2004 року).

За таких обставин колегія суддів вважає недоведеними порушення прав позивача при укладанні оспорюваного правочину.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення та твердження про те, що оспорювані договори є договорами факторингу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.

Таким чином, суд першої інстанції враховуючи вказані норми права, правильно встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували наявність правових підстав для визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги від 30 липня 2018 року.

Твердження апелянта про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального є безпідставними та спрямовані на переоцінку досліджених судом доказів, в той же час не спростовують встановлених судом обставин справи, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відповідає критерію обґрунтованості судового рішення та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Абрамов П.С.

Пилипчук Л.І.