Справа № 709/1848/20
30 березня 2021 року смт Чорнобай
Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Романової О.Г.,
за участі секретаря судового засідання Соломки Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 Чорнобаївського районного суду Черкаської області у спрощеному позовному провадженні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
На підтвердження укладення договору та дійсного виконання зобов`язання між ними було підписано письмовий договір-розписку, яка складена особисто відповідачем, що стала підставою виникнення грошового зобов`язання у відповідача з дати її написання.
Дану розписку відповідач склав особисто в його присутності, розмір збитків є узгодженим та не підлягає уточненню.
У позовній заяві позивач зазначає про те, що розписка є фактично договором про відшкодування матеріальної шкоди, відповідно до якої відповідач свідомо взяв на себе майнові зобов`язання, які повинен був виконати в обумовлені строки та розумів наслідки у разі невиконання таких зобов`язань з правом позивача на звернення до суду.
До позовної заяви позивачем доданий орієнтовний (попередній) розрахунок судових витрат, відповідно до якого попередньо судові витрати по справі складаються з сплати судового збору в розмірі 840,80 грн., надання правової допомоги при складанні позову до суду в розмірі 1000 грн., залучення для надання правової допомоги адвоката, участь адвоката при розгляді справи в суді першої інстанції орієнтовно 2000 грн. за 1 засідання.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи судовою повісткою, у встановлені судом строки відзив на позов не подав.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Відповідно до положень частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 509 ЦК України).
Відповідно до положень частини другої статті 1053 ЦК України заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).
Новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання. Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання.
Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має право припинювальну природу. Істотними умовами такого договору є: предмет, вказівка на колишнє й нове зобов`язання, яке виникає замість попереднього, яке припиняється. Про намір вчинити новацію сторони повинні зазначити в договорі.
Отже, умовами здійснення новації є: новий договір укладається між тими самими сторонами, які були учасниками первинного договору позики; новий правочин оформляється укладенням сторонами так званого новаційного договору позики, який можна визначити як договір, за яким одна сторона (позикодавець) враховує суму заборгованості, що виникла з договору позики, як сума позики, а інша сторона (позичальник) зобов`язується повернути таку суму вже на виконання нових позикових зобов`язань; дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладення договору позики; дійсність первинного зобов`язання.
Вказані висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 340/385/17 (провадження № 14-495цс19).
Дослідивши зміст розписки, суд вважає, що розписка від 22 вересня 2020 року не містить істотних умов, притаманних новації боргу.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, від 08 червня 2016 року у справі №6-1103цс16, досліджуючи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.
Суд звертає увагу на те, що розписка від 22 вересня 2020 року не є самостійний борговим документом, оскільки за змістом розписки грошові кошти кредитором ( ОСОБА_1 ) боржнику ( ОСОБА_2 ) не передавалися.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 фактично просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 на його користь грошові кошти за завдання йому майнової шкоди неправомірними діями відповідача.
25.03.2021 до суду надійшла відповідь на запит суду щодо надання інформації про те, чи вносилися відомості до ЄРДР за фактом повідомлення ОСОБА_1 про вчинення відносно нього злочину ОСОБА_2 , а саме: крадіжки належного йому майна.
На вказаний запит суду Черкаським районним управлінням поліції ГУ НП в Черкаській області було надіслано довідку про проведення перевірки, без дати, в якій зазначено, що до Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_5 (описка у прізвищі заявника) щодо неправомірних дій стосовно останнього, а саме: викрадення металу, дане повідомлення було зареєстроване 22.09.2020 в ЖЕО Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області за № 7064. У ході розгляду матеріалів було встановлено, що гр. ОСОБА_5 відмовляється від проведення перевірки по даному факту та внесення відомостей до ЄРДР, оскільки вказаний метал він вивіз самостійно на пункт прийому металу щоб отримати грошові кошти. При розгляді даних матеріалів, фактів, які б містили ознаки кримінальних та адміністративних правопорушень на даний час не встановлено. На підставі вищевикладеного прийнято рішення вважати перевірку по вказаному факту завершеною.
Також, Черкаським районним управлінням поліції ГУ НП в Черкаській області до суду було надіслано копію письмових пояснень ОСОБА_1 датовану 22.09.2020 у яких зазначені відомості про те, що 22.09.2020 за адресою: АДРЕСА_1 він виявив відсутність металу на подвір`ї та зателефонував до поліції з даного приводу. Проте, поки очікував працівників поліції згадав, що виніс вказаний метал разом із ОСОБА_6 на пункт прийому металу, щоб отримати грошові кошти. Писати заяву з даного приводу бажання немає. Претензій ні до кого немає та мати не буде.
Відповідно до копії заяви ОСОБА_1 , адресованої начальнику Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області, яка була надіслана управлінням на адресу суду, ОСОБА_1 зазначає, що він просить не проводити перевірку по його зверненню та не вносити відомості до ЄРДР у зв`язку із тим, що в ситуації яка склалася він розібрався самостійно та претензій ні до кого немає. Факт написання даної заяви був визнаний позивачем, у судовому засіданні останній повідомив, що вказану заяву написав оскільки відповідач надав йому розписку в якій зобов`язався повернути кошти за викрадене майно.
Отже, враховуючи пояснення позивача, аналізуючи зміст наданих Черкаським районним управлінням поліції ГУ НП в Черкаській області відомостей у відповіді на запит, суд приходить до висновку, що перевірка за зверненням ОСОБА_1 до правоохоронних органів від 22.09.2020 не проводилася та відомості про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР не вносилися.
Суд не дає оцінку правдивості відомостям зазначеним у довідці про проведення перевірки (без дати) та письмовим поясненням ОСОБА_1 від 22.09.2020 стосовно того, що позивач разом із ОСОБА_6 вивіз метал на пункт прийому металу та звертає увагу позивача на те, що у разі не згоди із результатами проведеної правоохоронними органами перевірки він може їх оскаржити у порядку встановленому Законом.
До матеріалів справи позивачем додані письмові пояснення ОСОБА_3 (а.с. 36), відповідно до яких остання повідомляє, що вона неодноразово була свідком того, як квартирант ОСОБА_7 , який проживав у будинковолодінні ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 вивозив з двору металеві знаряддя: станки, різне устаткування, нержавіючі металеві ємності та побутову техніку. У вересні 2020 року виніс наступні речі: холодильник, металевий забор, трубу, фіртки, насосні станції, нержавіючі ємності. Вона повідомила власника майна ОСОБА_1 , який викликав працівників поліції.
Дослідивши зміст вказаних письмових пояснень суд прийшов до висновку, що вони не можуть бути достатніми доказами наявності вини ОСОБА_9 у завданні майнової шкоди позивачу, враховуючи їх суперечливість із поясненнями самого позивача в частині кількості, зі слів позивача, викраденого ОСОБА_10 майна. Крім того, ОСОБА_3 під час написання письмових пояснень не була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази, а тому зазначені у письмових поясненнях відомості не можуть бути покладені судом в основу судового рішення. У судовому засіданні позивач не заявляв клопотання про виклик останньої в судове засідання для допиту в якості свідка.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, з огляду на досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що позивач належних та допустимих доказів того, що майнова шкода буда завдана з вини відповідача та розмір такої шкоди суду на надав.
Відповідно до положень ч. ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу було відмовлено, на підставі положень ст. 141 ЦПК України позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат також не підлягає до задоволення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 80-82,141, 258, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд,
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.04.2021.

Суддя О.Г. Романова