Справа № 367/6032/16-ц
Провадження № 2/367/133/2021
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Ободянської С.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЛАМАН ТРАНС-ЕКСПРЕС», третя особа: ПАТ «СК «Євроінс Україна» про стягнення відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и в :
До Ірпінського міського суду Київскої області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ТОВ «ЛАМАН ТРАНС-ЕКСПРЕС», третя особа: ПАТ «СК «Євроінс Україна» про стягнення відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП. В позовній заяві позивач вказує, що 22 квітня 2016 року в смт. Гостомель на автодорозі Київ-Ковель 23км+800м (на світлофорі на повороті з Варшавської траси до м. Ірпінь) об 11 годині сталася дорожньо-транспортна пригода за участі належного йому автомобіля марки Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 ; автомобіля марки УАЗ державний номер НОМЕР_2 , під керуванням військовослужбовця ОСОБА_4 , транспортний засіб належить військовій частині НОМЕР_3 ; вантажного автомобіля марки Volvo державний номер НОМЕР_4 з причіпом Krone номерний знак НОМЕР_5 під керуванням працівника ТОВ «Ламан транс експрес», ОСОБА_5 , транспортний засіб належить ТОВ «Ламан транс експрес». Водій ОСОБА_5 , не врахувавши дорожню обстановку, не витримав безпечну дистанцію та безпечну швидкість, здійснив зіткнення з двома вищевказаними транспортними засобами. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Адміністративний матеріал про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, відносно гр. ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , було направлено до Любашівського районного суду Одеської області для притягнення його до відповідальності. 03 червня 2016 року Постановою Любашівського районного суду Одеської області визнано ОСОБА_5 винним у вчиненні даного правопорушення. З вище наведеного вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія-далекобійника - працівника підприємства відповідача по справі. ОСОБА_5 . Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 26.04.2016 року року № СІ6-160 складеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», вартість відновлювального ремонту КТЗ Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_1 , складає: 32 824,58грн. Одночасно до суми відшкодування додає витрати на експертні послуги, які склали 1000,00 грн. 23 червня позивач звернувся до Страхової компанії відповідача - ПАТ «ХДІ страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування та отримав страхове відшкодування в розмірі 13331,97 грн. Відповідно до Акту виконаних робіт № 98 від 31.05.2016 року фактично ним потрачено на ремонт транспортного засобу 33360,12 грн. без ПДВ. Водночас, відповідно до п. 6 Пленуму Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). При цьому, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України. Як свідчать додані ОСОБА_5 документи під час оформлення ДТП, транспортний засіб Volvo державний номер НОМЕР_4 з причіпом Krone номерний знак НОМЕР_5 належить відповідачу (ТОВ «Ламан транс експрес») місце роботи ОСОБА_5 вказав також підприємство відповідача. Таким чином, вважає, що ТОВ «Ламан транс експрес», як власник джерела підвищеної небезпеки - автомобіля Volvo державний номер НОМЕР_4 з причіпом Krone номерний знак НОМЕР_5 та роботодавець ОСОБА_5 , повинен відшкодувати йому різницю між фактичним розміром шкоди завданої його працівником і страховою виплатою здійсненою ПАТ «ХДІ страхування». Оскільки цю різницю та витрати змушений був зробити для відновлення стану його автомобіля Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в ДТП, тобто витрати на його повний ремонт, а також, витрати на проведення експертизи щодо визначення цих збитків, відтак, 33360,12 грн. (вартість ремонту)-13 331,97грн.(страхове відшкодування) + 1000 грн.(вартість експертизи) = 20 028,15 грн. Крім того, ним було здійснено затрати для збирання доказів по справі, щоб відновити його порушене право. Так, ним було взято витяг про підприємство відповідача від 02.08.2016 року, що згідно квитанції № КП-2/1 від 02.08.2016р. складає 70 грн. та 5 грн. послуги банку. Також, під час сплати судового збору змушений був оплатити послуги банку що склали 10 грн. Отже, крім судового збору, змушений був витратити ще 85 грн. Саме через ДТП, спричинене водієм відповідача, поніс вищевказані затрати, тому вважає, що відповідач має відшкодувати йому понесені витрати. Просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ламан транс експрес» на користь ОСОБА_2 20113,15 коп. завданої шкоди та судові витрати в сумі 580,00 грн.
20.02.2019 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника померлого позивача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03.07.2019 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області поновлено провадження та залучено до участі у справі як процесуального правонаступника позивача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 його спадкоємицю ОСОБА_1 .

23.07.2019 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог в якій зазначила, що на ремонт позивачем було витрачено по факту 33360,12 грн. відповідно до Акту виконаних робіт №98 від 31.05.2016 року, а страхове відшкодування нараховане на підставі висновку авто товарознавчого дослідження №0034-С від 10.05.2016 року склало 13331,97 грн. 26.10.2016 року відповідач подав заперечення проти апеляційної скарги позивача щодо оскарження відмови у прийнятті позовної заяви, таким чином станом на 26.10.2016 року відповідач був обізнаний про те, що в нього виникло зобов`язання відшкодувати позивачу шкоду заподіяну внаслідок ДТП в сумі розміром в 19028,15грн. - це різниця між затратами понесеними позивачем у зв`язку із здійсненням ремонту та отриманою страховою виплатою. Отже, з 26.10.2016 року по 22.07.2019 року відповідач не виконує своє грошове зобов`язання щодо відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП від 22.04.2016 року в сумі 19028,15 грн. Період з 26.10.2016 року по 22.07.2019 року дорівнює 999 днів. Таким чином, розрахунок збільшення позовних вимог в частині стягнення 3% річних складає: 19028,15грн*3/100/365дн*999дн=1558,44грн. Крім того, сума інфляційних витрат складає 7298,57грн., розрахунок інфляційних витрат за період з 26.10.2016 року по 22.07.2019 року.
Отже, сума збільшення позовних вимог складає 7298,57+1558,44= 8857,01грн. Таким чином, сума позову становить 20113,15+8857,01 = 28970,16грн. Просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ламан транс експрес» на користь ОСОБА_1 28970,16 грн. завданої шкоди та судові витрати в сумі 768,40грн.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому зазначив, що вважає заявлений позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не може бути задоволений судом виходячи з наступного. Дійсно, 22.04.2016 року об 11.00 год, в смт. Гостомель на автодорозі Київ-Ковель 23 км. + 800 м., сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля марки FORD MONDEO, державний номерний знак НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_3 , автомобіля марки УАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 водій якого ОСОБА_4 та вантажного автомобіля марки VOLVO, державний номерний знак. НОМЕР_4 з напівпричепом марки KRONE, державний номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням працівника ТОВ «ЛАМАН ТРАНС-ЕКСПРЕС» ОСОБА_5 , транспортний засіб якого належить ТОВ «ЛАМАН ТРАНС-ЕКСПРЕС» на праві приватної власності. Водночас повідомляють, що цивільно-правова відповідальність ТОВ «ЛАМАН ТРАНС- ЕКСПРЕС», як власника автомобіля марки VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_4 , на момент настання ДТП була застрахована у співвідповідача ПАТ «ХДІ страхування», що перейменоване на ПАТ «СК «Євроінс Україна» від 30.09.2016 року, згідно Генерального договору у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № G20-001031-83 від 01.11.2015 року (полісу №АЕ/4968485). Відповідно до Договору страхування ПАТ «СК «Євроінс Україна» та на підставі Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ № 0034-С від 10.05.2016 року було відшкодовано на користь власника постраждалого автомобіля FORD MONDEO, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 13331,97 грн. Страхове відшкодування було нараховане на підставі висновку автотоварознавчого дослідження № 0034-С від 10.05.2016 року, згідно з яким, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки FORD MONDEO, державний номерний знак НОМЕР_1 становить 33042,97 грн., вартість майнової шкоди, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,7) становить 15571,56 грн. При цьому суб`єкт оціночної діяльності виходив з розрахунку, що вартість майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу, становить:
3 741,00 грн. + 3 673,21грн. *+24 791,76 грн. х (1-0,7), + 837,00х (1-0,14), де
3 741,00 грн. - вартість ремонтно-відновлювальних робіт;
3 673,21 грн. - вартість необхідних для ремонту матеріалів;
24 791,76 грн. - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту,
0,7 - коефіцієнт фізичного зносу.
837,00 - величина втрати товарної вартості КТЗ.
26.04.2016 року згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку (Вих. №16-160), що сформований на замовлення позивача, експертом-автотоварознавцем ОСОБА_6 було проведене автотоварознавче дослідження, за висновком якого внаслідок ДТП вказаного транспортного засобу завдано майнової шкоди в сумі 32824,58 грн., вартість майнової шкоди з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,7) становить 16426,18 грн., з розрахунку:
3 656,00 грн. + 5 742,30 грн. + 23 426,28 грн. х (1-0,7), де
3 656,00 грн. - вартість ремонтно-відновлювальних робіт.;
5 742,30 грн. - вартість необхідних для ремонту матеріалів;
23 426,28 гри. - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту,
0,7 - коефіцієнт фізичного зносу.
Тобто, вказані експертизи сформовані з урахуванням вартості відновлювального ремонту та коефіцієнту фізичного зносу, який визначається залежно від віку автомобіля (більше 12 років). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. У ч. 22.1 ст. 22 Закону зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Тобто виходячи із суті такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювана шкоди. Окрім того, позивачем надається Акт виконаних робіт № 98 від 31.05.2016 року на суму вартості робіт та матеріалів 33360,12 грн., на підставі яких власне і розраховує суму позову: 33360,12 (вартість відновлювального ремонту) - 13331,97 (страхове відшкодування) 1000 грн. (вартість експертизи) =20 028,15 грн. Однак, звертає увагу суду на те, що розмір матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу визначається на підставі «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно абз. 2 п. 8.2 Методики, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається, як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля та величини втрати товарної вартості. Відповідно до п. 7.38 Методики, значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. В ч. 2 п. 4.41 Методики, значення коефіцієнта фізичного зносу, для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років приймається рівним 0.7. Отже, вартість відновлювального ремонту не може становити повну вартість відновлювального ремонту, оскільки автомобіль марки FORD MONDEO, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1995 року випуску, на момент настання ДТП перебував в багаторічній експлуатації, а отже пошкоджені деталі згідно експертних звітів № 0034-С від 10.05.2016 року та №16-160 від 26.04.2016 року, є такими, що втратили новизну. Також, звертає увагу суду не те, що Акт виконаних робіт № 98 від 31.05.2016 року на який посилається позивач, не може бути доказом понесених збитків на відновлення автомобіля марки FORD MONDEO, державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки згідно з випискою з ЄДРПОУ, фізична особа- підприємець ОСОБА_7 надає послуги по КВЕД 45.20 - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, що немає жодного відношення до торгівлі запчастинами. Відповідно до п. 1 та п. З Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою. Окрім того, позивач надає Акт виконаних робіт № 98 від 31.05.2016 року, в якому вказує на фактичну вартість ремонту в розмірі 33360,12 гри., яка належить до сплати на користь ФОП ОСОБА_7 , але водночас позивач не надає до позовної заяви платіжний чек про безпосередню оплату таких робіт. Таким чином, наданий позивачем Акт виконаних робіт не підтверджує реальні збитки позивача: не містить даних про застосування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, хоча згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належний позивачу автомобіль 1995 року випуску, тобто, експлуатується близько 21 років; не підтверджує фактичні витрати позивача, а свідчить лише про бажання позивача відремонтувати свій автомобіль на певній станції технічного обслуговування і його бажання бути обізнаним про ціни на запасні частини і роботи. Тому розрахунок згідно Акту виконаних робіт № 98 від 31.05.2016 року не може бути визнаний належним доказом. Також, позивач просить стягнути вартість проведення експертизи від 26.04.2016 року в сумі 1000 грн. TOB «ЛАМАН ТРАНС-ЕКСПРЕС» вважає проведення такої експертизи, як таку що не підлягає задоволенню, оскільки позивач проводив додаткову експертизу за власною ініціативою та не враховував її при формуванні позовних вимог. Отже, позовні вимоги про стягнення різниці між вартістю ремонту без урахування фізичного зносу автомобіля та вартістю з урахуванням фізичного зносу автомобіля задоволенню не підлягають.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтвердила обставини викладені у позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно постанови Любашівського районного суду Одеської області від 03.06.2016 року встановлено, що ОСОБА_5 22.04.2016 року о 11 год. 30 хв. керуючи автомобілем марки Volvo державний номер НОМЕР_4 з причіпом Krone номерний знак НОМЕР_5 на а/д Київ-Ковель не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечну дистанцію та безпечної швидкості, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки FORD MONDEO, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобілем марки УАЗ державний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Автомобіль Volvo державний номер НОМЕР_4 належить TOB «ЛАМАН ТРАНС-ЕКСПРЕС», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volvo державний номер НОМЕР_4 та причіпа Krone номерний знак НОМЕР_5 - TOB «ЛАМАН ТРАНС-ЕКСПРЕС» на час ДТП була застрахована в ПАТ «ХДІ страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3644894 та №АЕ/4968485.
Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 26.04.2016 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ FORD MONDEO, державний номерний знак НОМЕР_1 внаслідок ДТП 22.04.2016 року складає 16426,18 грн.
Згідно довідки від 29.07.2016 року ПАТ «КБ «Приватбанк» Пелех І.С. виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 13331,97 грн. згідно з актом №716-20/16-83 від 30.06.2016 року
Згідно свідоцтв про право на спадщину від 07.06.2019 року ОСОБА_1 є спадкоємицею майна померлого ОСОБА_2 .
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, необхідно мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди.

Така особа відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000,00 грн. на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Підпункт 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року в справі №286/1643/18, провадження №61-11107св19.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Саме такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Зазначеним судовим рішенням Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, визнавши, що наведений правовий висновок не відповідає змісту та сенсу чинного законодавства.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

За таких обставин, у разі, якщо позивач (особа, якій завдана шкода) не звертався до страховика відповідача (завдавач шкоди) та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явив відразу вимогу до особи, відповідальної за шкоду, то відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог.

Зазначене відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року, справа №640/12615/15-ц, провадження №61-31141св18; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року, справа № 369/8675/16-ц, провадження № 61-25447св18; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року, справа №759/9261/15-ц, провадження №61-15093св18.

Отже, зобов`язаною особою внаслідок заподіяних позивачу у результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків, є страховик відповідача, а саме ПАТ «ХДІ страхування», у якого виник обов`язок із виплати страхового відшкодування позивачу. Визначення різниці між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з винної особи, можливо лише після здійснення страховиком виплати страхового відшкодування.

Як вбачається із довідки від 29.07.2016 року ПАТ «КБ «Приватбанк» Пелех І.С. виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 13331,97 грн. згідно з актом №716-20/16-83 від 30.06.2016 року, проте даного акту позивачем надано не було, що унеможливлює суду дійти до переконання щодо обґрунтованої виплати страхового відшкодування, оскільки згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4968485 страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну складає 50000,00 грн, розмір франшизи 1000,00 грн.
Крім того, позивач як на підставу позовних вимог щодо стягнення відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 33360,12 грн, як різницю між фактичним розміром шкоди та сумою, виплаченою страховою компанією,посилається на Акт виконаних робіт №98 від 31.05.2016 року, проте не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесення нею фактичних витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля на зазначену суму; що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика; відмови страховика провести виплату вказаної шкоди.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Таким чином, як було встановлено в ході судового розгляду, позивачем не надано документів, які б підтверджували факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. А тому, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системного аналізу положень чинного законодавства України, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, підстави для стягнення з відповідача судових витрат у порядку ст. 141 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 1-12, 76-81, 95, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1192 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ЛАМАН ТРАНС-ЕКСПРЕС», третя особа: ПАТ «СК «Євроінс Україна» про стягнення відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП відмовити.

Повний текст судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.Ф. Карабаза