Ухвала

29 березня 2021 року

м. Київ

справа № 756/669/15-ц

провадження № 61-4153ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна факторингова компанія», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «БМ Банк», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у вказаній вище справі. Дана касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Оскаржувана постанова апеляційного суду прийнята 26 листопада 2020 року. Відомості про складання повного тексту відсутні. Касаційна скарга ОСОБА_1 здана до поштового відділення 13 березня 2021 року, що підтверджується відтиском штемпеля на поштовому конверті. Тобто з пропуском, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження (з урахуванням вихідних) було 28 грудня 2020 року.

У касаційній скарзі, особа, яка подала касаційну скаргу, зазначає, що оскаржену постанову апеляційного суду вона не отримувала, а про існування оскаржуваного рішення апеляційного суду дізналася із сайту Єдиного державного реєстру судових рішень.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Посилання в касаційній скарзі на несвоєчасне отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції не змінює строк касаційного оскарження, визначений частиною першою статті 390 ЦПК України, а відповідно до частини другої цієї статті може бути підставою для його поновлення у разі подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення та викладення відповідного клопотання.

З урахуванням наведеного на підтвердження зазначених обставин пропуску строку на касаційне оскарження заявник має надати відповідну довідку суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази (копію розписки, копію конверту, копію зворотного повідомлення чи копію трек-коду поштового відправлення) в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, докази з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з відповідними доказами.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім цього, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У касаційній скарзі заявник просить зменшити розмір судового збору посилаючись на те, що не працює, а тому немає можливості в повному обсязі сплатити судовий збір.

На підтвердження чого заявником надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України не може вважатись достатньою підставою для зменшення сплати судового збору. Оскільки в повній мірі не відображає майновий стан ОСОБА_1 . До касаційної скарги не додано будь-яких інших доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору та відсутності коштів, необхідних для сплати судового збору на момент подання касаційної скарги.

Зазначене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливим для всіх учасників процесу.

Враховуючи зазначене, клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору не підлягає задоволенню.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року, з подальшими змінами.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, ККДБ - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Зважаючи на те, що позовну заяву пред`явлено у січні 2015 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 2015 року.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2015 року становив 1 218 грн.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3 654 грн)(підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).

Отже, розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить 3 654 грн * 200 % = 7 308 грн, а тому заявнику слід сплатити 7 308 грн судового збору.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.

Пунктом 3 частини другої статті 392 ЦПК України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Як вбачається із оскаржуваних судових рішень, учасником даної справи є позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальна факторингова компанія» (правонаступник Публічного акціонерного товариства «БМ Банк»), яка не зазначена у касаційній скарзі.

У порушення пункту 3 частини другої та пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальна факторингова компанія», її місцезнаходження (для юридичних осіб) та відповідно не додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно надати до суду уточнену редакцію касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи, в якій зазначити відомості щодо позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна факторингова компанія» та його місцезнаходження.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та встановити заявникові строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна факторингова компанія», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «БМ Банк», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк до 29 квітня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко