Провадження №2/359/346/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Шеремет А.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю відповідача ОСОБА_3 ,

за участю представника третьої особи Писька Ю.В.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_4 , про зняття арешту з майна,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову

1.1. В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 15 червня 2018 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 . Водночас, у Бориспільському МР ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження №480123361 з виконання виконавчого листа №2-496, виданого 15 липня 2010 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 січня 2007 року до досягнення дитиною повноліття. 12 серпня 2019 року головний державний виконавець Бориспіль-ського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Письок Ю.В. виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою він наклав арешт на майно, що зберігалось в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

1.2. Однак вказане домоволодіння та майно, що зберігалось в ньому, належить не ОСОБА_3 , а позивачу. Тому ОСОБА_1 просить суд зняти арешт з її майна, накладений на підставі постанови головного державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Писька Ю.В. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12 серпня 2019 року.

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 16 січня 2020 року (а.с.23-24) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.2. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 16 березня 2020 року (а.с.33-34) ОСОБА_4 була залучена до участі у розгляді цивільної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду, занесеною до протоколу судового засідання від 27 квітня 2020 року (а.с.68-69), було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 про допит свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 27 квітня 2020 року (а.с.70-71) підготовче провадження було закрито, а цивільну справу призначено до судового розгляду по суті.

2.5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду, занесеною до протоколу судового засідання від 6 жовтня 2020 року (а.с.82-83), допит свідка ОСОБА_9 був виключений з порядку дослідження доказів.

3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

3.1. У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримують позов та наполягають на його задоволенні.

3.2. ОСОБА_3 також визнає позов та не заперечує проти його задоволення.

3.3. ОСОБА_4 та представник Бориспільського МР ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Письок Ю.В. заперечують проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що зняття арешту з майна, виявленого у житловому будинку по АДРЕСА_1 , негативно вплине на стан виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 . Тому ОСОБА_4 та представник Бориспільського МР ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Письок Ю.В. просять суд відмовити у задоволенні позову.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. 15 червня 2018 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_3 шлюб, зареєстрований Бориспільським МР ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області, про що був складений відповідний актовий запис за №267. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15 червня 2018 року (а.с.12).

4.2. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_10 . Це підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26 червня 2019 року (а.с.13).

4.3. У Бориспільському МР ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження №480123361 з виконання виконавчого листа №2-496, виданого 15 липня 2010 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 січня 2007 року до досягнення дитиною повноліття.

4.4. 12 серпня 2019 року головний державний виконавець Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Письок Ю.В. виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника (а.с.14), якою він наклав арешт на майно, що зберігалось в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

4.5. Спірні правовідносини регулюються розділом VII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Закону України «Про виконавче провадження» та главою 23 «Загальні положення про право власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

5.2. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

5.3. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

5.4. Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

5.5. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні у справі «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якої зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

5.6. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5.7. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

6.1. Встановлено, що спірне майно, на яке накладено арешт, зберігалось в житловому будинку по АДРЕСА_1 . З копії договору купівлі-продажу домоволодіння з відстроченням платежу (а.с.15) вбачається, що власницею вказаного житлового будинку є ОСОБА_1 . Ці обставини презюмують, що спірне майно належить позивачу, а не ОСОБА_3 . Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ані ОСОБА_4 , ані представник Бориспільського МР ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Письок Ю.В. не подали жодного доказу на спростування вказаної презумпції та на підтвердження того, що арештоване майно належить саме відповідачу, а не

ОСОБА_1 . Натомість, в матеріалах цивільної справи містяться фотографії арештованої побутової техніки (а.с.43-60). Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали, що зображена на фотографіях побутова техніка була придбана ОСОБА_1 задовго до того, як вона уклала шлюб з відповідачем. Вони стверджують, що вказане майно належить саме позивачу, а не ОСОБА_3 . Показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебувають у взаємному зв`язку з поданими позивачем фотографіями (а.с.43-60) та технічними документами на побутову техніку (а.с.61-67, 89-90). Кількість цих доказів є достатньою для того, щоб стверджувати, що головний державний виконавець Бориспільського МР ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Письок Ю.В. помилково наклав арешт на майно, яке належить ОСОБА_1 , а не відповідачу.

6.3. Безумовно, застосування вказаного обтяження призвело до втручання держави у право позивача на мирне володіння його майном. Таке втручання видається невиправданим, оскільки арешт був накладений на майно особи, яка не боржником у виконавчому провадженні. Виконання судового рішення за рахунок вартості майна, що не належить боржнику, не ґрунтується на п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та свідчить про свавільне порушення прав позивача, гарантованих п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

6.4. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушених прав позивача належить зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови головного державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Писька Ю.В. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12 серпня 2019 року у виконавчому провадженні №48012361.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

7.2. ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.6). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі.

7.3. З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_3 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_4 , про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Писька Юрія Вікторовича про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12 серпня 2019 року у виконавчому провадженні №48012361.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Повний текст рішення суду складений 11 березня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець