Постанова

Іменем України

25 березня 2021 року

м. Київ

справа № 753/22379/19

провадження № 61-18823св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Управління житловим будинками Управління справами Верховної Ради України, Державне підприємство «Управління житловими будинками «Управління справами Апарату Верховної Ради України»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 24 лютого 2020 року у складі судді Даниленка В. В. та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Шахової О. В., Вербової І. М., Саліхова В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заяви

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просила визнати Державне підприємство Управління житловими будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України (далі - ДП «Управління житловими будинками «Управління справами Апарату Верховної Ради України») правонаступником та стороною у справі - новим боржником у справі, замінити сторону виконавчого провадження - боржника з Управління житловими будинками Управління справами апарату Верховної Ради України на ДП «Управління житловими будинками «Управління справами Апарату Верховної Ради України» та видати новий виконавчий лист.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07 квітня 2017 року у справі № 753/7611/16 стягнуто з Управління житловими будинками Управління справами апарату Верховної Ради України на її користь 1 142 744,46 грн.

18 вересня 2017 року на виконання вказаного рішення Дарницьким районним судом міста Києва видано виконавчий лист.

У подальшому боржник передав до новоствореної юридичної особи - ДП «Управління житловими будинками «Управління справами Апарату Верховної Ради України» майно, яке йому належало.

Постановою Господарського суду міста Києва від 10 січня 2018 року у справі № 910/7939/17 Управління житловим будинками Управління справами Верховної Ради України визнано банкрутом, а її як стягувача про ухвалене судове рішення не попереджали.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) та видачу нового виконавчого листа відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) та видачу нового виконавчого листа, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що матеріали справи не містять доказів того, що ДП «Управління житловими будинками «Управління справами Апарату Верховної Ради України» є правонаступником Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У грудні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її заяви.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні її заяви, не врахували, що новостворена юридична особа - ДП «Управління житловими будинками «Управління справами Апарату Верховної Ради України» зберегла всі ознаки, функції, місцезнаходження, види діяльності, багатьох співробітників, назву, засновника/власника первісного боржника - Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України, а тому відбулась реорганізація юридичної особи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2021 року ДП «Управління житловими будинками «Управління справами Апарату Верховної Ради України» подало відзив на касаційну скаргу, в якому посилалось на те, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України перебуває на стадії ліквідації, правонаступники відсутні. ДП «Управління житловими будинками «Управління справами Апарату Верховної Ради України» створено на підставі розпорядження Управління справами Апарату Верховної Ради України від 02 грудня 2015 року № 79 та не є правонаступником Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

У строк, визначений судом, заявник усунув недоліки касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2021 року, з урахуванням ухвали суду від 24 березня 2021 року про виправлення описки, відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року у справі № 753/7611/16-ц стягнуто з Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1 142 744,46 грн.

18 вересня 2017 року стягувачу видано виконавчий лист, який подано до виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відкрито виконавче провадження.

Постановою Господарського суду міста Києва від 10 січня 2018 року у справі № 910/7939/17 Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України визнано банкрутом.

Постановою старшого державного виконавця від 08 лютого 2018 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 753/7611/16 закінчено на підставі пункту 8 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з визнанням боржника банкрутом.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення відповідно до статті 124 Конституції України є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до вимог частини другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

За змістом частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах

Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Правонаступництво для юридичних осіб може наступати в разі їх припинення з правонаступництвом. Припинення юридичної особи з правонаступництвом, тобто реорганізація юридичної особи, може проводитися у формі злиття, приєднання, виділу тощо. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути: відповідний договір, на підставі якого воно виникло, передавальний акт чи розподільчий баланс, статут правонаступника.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом.

У справі, яка переглядається, установлено, що постановою Господарського суду міста Києва від 10 січня 2018 року у справі № 910/7939/17 Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Звєздічева М. О.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що ДП «Управління житловими будинками «Управління справами Апарату Верховної Ради України» є правонаступником Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) та видачу нового виконавчого листа.

Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не є підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 24 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник