ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Херсон

справа № 766/16243/19

провадження № 22-ц/819/561/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2020 року в складі судді Єпішина Ю.М., за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Прокуратури Херсонської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області про визнання протиправними (незаконними) рішень, дій, бездіяльності, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 23.02.2020, просили:

- визнати судом протиправними (незаконними) рішення, дії та бездіяльність слідчого відділення Дніпровського ВП Херсонського ВП ГУНП Гандзюка А.М. за наведеними позивачами обставинами під час проведення досудового розслідування по кримінальній справі за № 001505 внесеного до ЄРДР 18.04.2016 року;

- визнати судом протиправною (незаконною) бездіяльність процесуального керівника кримінального провадження ОСОБА_3 за наведеними позивачами обставини під час проведення досудового розслідування по кримінальній справі за №001505 внесеного до ЄРДР 18.04.2016 року.

- в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої ОСОБА_1 під час проведення досудового розслідування по кримінальній справі за № 001505 внесеного до ЄРДР 18.04.2016 стягнути кошти в сумі 217 800 грн. шляхом списання коштів з рахунку Головного управління Національної поліції в Херсонській області, де боржником є Головне управління Національної поліції в Херсонської області, вул. Лютеранська, 4, м. Херсон, Херсонська обл., 73003, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному ЄДР 40108782, на користь стягувача ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ;

- в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої ОСОБА_1 під час проведення досудового розслідування по кримінальній справі за № 001505 внесеного до ЄРДР 18.04.2016 року стягнути кошти в сумі 148 900 грн. шляхом списання коштів з рахунку Прокуратури Херсонської області, де боржником є Прокуратура Херсонської області, 73000, Херсонська обл., місто Херсон, вул. Михайлівська, будинок 33. ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному ЄДР № 04851120, на користь стягувача ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ;

- в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої ОСОБА_2 під час проведення досудового розслідування по кримінальній справі за №001505 внесеного до ЄРДР 18.04.2016 року стягнути кошти в сумі 217 800 грн. шляхом списання коштів з рахунку Головного управління Національної поліції в Херсонської області, де боржником є Головне управління Національної поліції в Херсонської області, вул. Лютеранська, 4, м. Херсон, Херсонська обл., 73003, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному ЄДР 40108782, на користь стягувача ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ;

- в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої ОСОБА_2 під час проведення досудового розслідування по кримінальній справі за № 001505 внесеного до ЄРДР 18.04.2016 року стягнути кошти в сумі 148 900 грн. шляхом списання коштів з рахунку Прокуратури Херсонської області, де боржником є Прокуратура Херсонської області, 73000, Херсонська обл., місто Херсон, вул. Михайлівська, будинок 33. ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному ЄДР №04851120, на користь стягувача ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

- зобов`язати: Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області виконати судове рішення по справі.

В обґрунтування позову зазначили, що внаслідок протиправних відносно них дій ОСОБА_4 , які мають ознаки злочину за статтями 129; п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України із застосуванням дій, які підпадають під норми ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 15 КК України та які сталися 15 квітня 2016 року позивачі вимушені були викликати поліцію, працівниками якої був складений протокол, прийнята заява про вчинення злочину, відібрані пояснення, які фіксувалися за допомогою нагрудних приладів аудіо та відео запису.

В порушення норм кримінально-процесуального закону, лише 18.04.2016 року слідчим відділення Дніпровського ВП Херсонського ВП ГУНП Гандзюк А.М. до ЄРДР № 0001505 від 18.04.2016 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, проте не в повному обсязі, без врахування дій, які містили ознаки складу злочину за ст. 129; п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, що свідчить намагання приховати закінчений злочин за ч. 1, 2 ст. 13 КК України.

Позивачі зазначають про чисельні процесуальні порушення здійснені слідчим Гандзюк А.М. під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001505.

Вказують, що у діях ДОП СП Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_5 наявний склад злочину за ч. 1 ст. 366 КК України внаслідок включення до офіційного документу (характеристики) інформації з метою наклепу на ОСОБА_1 .

Позивачі також зазначають, що дії призначеного, постановою міської прокуратури Херсонської області, старшого групи ОСОБА_3 були формальними, він фактично не здійснював повноваження відповідно до положень ст. 36 КПК України. Їхні чисельні скарги та заяви до прокуратури та правоохоронних органів з приводу порушення їх прав, як потерпілих, при здійсненні досудового розслідування належного результату не надали.

Позивачі заявляють, що слідчий відділення Дніпровського ВП Херсонського ВП ГУНП Гандзюк А.М., прокурор Херсонської міської прокуратури Херсонської області Риженко Ю.М., ДОП СП Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 не здійснювали процесуальні дії, вчинили незаконні дії, які порушували та обмежували права позивачів, фактично приховували злочин та самі вчинили злочин, їх дії мають ознаки кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 367 КК України (службова недбалість), вони не виконували свої службові обов`язки, зловживали владою, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби.

Позивачами зазначається, що особа, яка обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину відома, також відомі обставини злочину, тому вважають, що розслідування у кримінальному провадженні проводилося неефективно, з порушенням розумних строків розслідування, з неодноразовими незаконними закриттями кримінального провадження, та як наслідок, з порушенням прав, позивачів як потерпілого. Протягом декількох років злочин не розкрито, слідчі дії у кримінальному провадженні належним чином не проводились, процесуальний керівник не здійснював свої повноваження відповідно до закону.

В обґрунтування завдання моральної шкоди позивачі посилаються на те, що їм була заподіяна істотна моральна шкода, яка полягала в тому, що будучи наділеними від імені держави обов`язком дотримуватися та виконувати положення кримінального та кримінально-процесуального закону, через несумлінне ставлення до виконання своїх обов`язків зазначені вище посадові особи не виконували свої службові обов`язки, при цьому використали своє службове становище, потураючи вчиненню злочину, фактично намагалися приховати злочин та своїми незаконними діями підірвали авторитет та престиж органів державної влади.

Вищезазначений розмір заподіяної позивачам шкоди розрахований ними виходячи з роз`яснень Пленумів Верховного Суду України, істотності шкоди за КК України, розміру податкової соціальної пільги за ПК України, показників мінімальної заробітної плати і прожиткового мінімуму, визначених Законами України «Про Державний бюджет України» на 2016, 2017.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, та висновок суду, що позивачами не доведено факту спричинення їм моральної шкоди посадовими особами відповідачів та причинного зв`язку між незаконними діями/бездіяльністю посадових осіб відповідачів та шкодою про відшкодування якої заявлено позов, не відповідає фактичним обставинам справи. Суд не врахував обставини та докази, які мають значення для справи, а саме покази ОСОБА_1 , як свідка у тому числі про суспільно-небезпечний характер дій та бажання настання наслідків у вигляді смерті позивачам ОСОБА_4 , чисельних процесуальних порушень слідчим Гандзюк А.М., які доведені позивачами, бездіяльність прокурора, яка підтверджується скаргами ОСОБА_1 та ухвалами слідчого судді. Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції не визнав заподіяння позивачам моральної шкоди з урахуванням конкретних наведених обставин справи та фактично не дотримався завдань та основних засад цивільного судочинства. Крім того, просив апеляційну скаргу розглянути без його участі.

У відзиві на апеляційну скаргу виконувач обов`язків керівника обласної прокуратури О.Даниляк, доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін, посилаючись на те, що за результатами досудового розслідування 27.07.2019 прийнято постанову про закриття кримінального провадження №0001505 від 18.04.2016 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю і діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, оскільки факт умисного заподіяння легких тілесних ушкоджень не доведено. Також постановою слідчого прокуратури від 28.03.2019 кримінальне провадження №0000184 закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 283 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення ( щодо неправомірних дій слідчого СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області Гандзюка А.М. при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні. Позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження душевних страждань, яких вони могли зазнати у зв`язку з процесуальними рішеннями слідчого, прокурора, тому правові підстави передбачені статтями 1174,11 75 ЦК України для відшкодування моральної шкоди, відсутні.

Заслухавши доповідача, прокурора, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Згідно повідомлення слідчого СВ Дніпровського ВП ГУ поліції в Херсонській області лейтенанта поліції Гандзюк А.М. від 19.04.2016 року розпочато досудове розслідування №0001505 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення: ч. 1 ст. 125 КК України.

Постановою слідчого СВ Дніпровського ВП ГУ поліції в Херсонській області лейтенанта поліції Гандзюк А.М. від 30.04.2016 кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001505 від 18.04.2016 закрито, у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01.06.2017 року зобов`язано відповідальну особу прокуратури Херсонської області внести до ЄРДР відомості про вчинене кримінальне правопорушення про яке вказано в заявах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 03.05.2017 за ст. ст.364, 367 КК України.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06.09.2017 року зобов`язано процесуального керівника у кримінальному провадженні визначити іншого слідчого для здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0001505.

Постановою слідчого СВ Дніпровського ВП ГУ поліції в Херсонській області лейтенанта поліції Семенова В.О. від 27.07.2019 кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001505 від 18.04.2016 закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України /т.1 а.с. 133-134/.

За поясненнями прокурора у судовому засіданні вказана постанова була оскаржена ОСОБА_1 , проте, постановою слідчого СВ Дніпровського ВП ГУ поліції в Херсонській області лейтенанта поліції Костецького О.В. від 13.06.2020 кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001505 від 18.04.2016 закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Управління з розслідувань кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Херсонської області Одайника В. від 28.03.2019 кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000184 від 15.06.2017 закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 367 КК України, в діях слідчого СВ Дніпровського ВП ГУ поліції в Херсонській області лейтенанта поліції Гандзюка А.М. /т.1. а.с. 135-139, т.1 а.с.140-147/.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 24.09.2019 залишено без змін ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20.08.2019, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 28.03.2019 року (кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000184).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19) та у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 686/27885/19 (провадження № 61-8240св20).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що наведені позовні вимоги до задоволення не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до змісту частини першої статті 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

За правилом частини другої статті 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Позивачами пов`язується завдання їм моральної шкоди неналежним здійсненням посадовими особами ГУНП в Херсонській області та прокуратури, досудового розслідування кримінального провадження № 001505 внесеного до ЄРДР 18.04.2016.

Позивачами заявлено вимоги про відшкодування істотної моральної шкоди, розмір якої ними визначається у грошовій сумі у розмірі 217800 грн. кожному (де боржником є Головне управління Національної поліції в Херсонської області); в сумі 148900 грн. кожному (де боржником є Прокуратура Херсонської області), яка обґрунтована порушенням проведення досудового розслідування.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності.

При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

Звертаючись до суду із цим позовом, особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 не довів належними і допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди внаслідок закриття слідчим Гандзюк А.М. кримінального провадження (щодо ОСОБА_4 ), процесуальних порушень органів досудового слідства, прокуратури, визначених в ухвалах слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01.06.2017 та від 06.09.2017.

Факт того, що ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 жовтня 2017 року зобов`язано відповідальну особу прокуратури Херсонської області внести до ЄРДР відомості про вчинене кримінальне правопорушення про яке вказано в заявах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 03.05.2017 за ст. ст. 364, 367 КК України та ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06.09.2017 року зобов`язано процесуального керівника у кримінальному провадженні визначити іншого слідчого для здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0001505 начальника, не доводить заподіяння йому шкоди та не підтверджує наявності причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю слідчого СВ Дніпровського ВП ГУ поліції в Херсонській області лейтенанта поліції Гандзюк А.М., яка виразилась у допущенні при розслідуванні кримінального провадження порушень КПК та настанням шкоди.

Права ОСОБА_1 у зв`язку із невнесенням слідчим Гандзюк А.М. відомостей про вчинене кримінальне правопорушення в ЄРДР , а також не здійснення ним усіх належних дій у досудовому кримінальному провадженні були відновлені ухвалами слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01.06.2017 та від 06.09.2017 що є достатньою сатисфакцією із урахуванням обставин цієї справи.

Крім того, є необхідним зазначити, що результатом розгляду заяв ОСОБА_1 щодо наявності в діях ОСОБА_7 , який є сусідом позивача, складу злочину та щодо наявності в діях слідчого ОСОБА_8 складу злочин - є вищезазначені постанови про закриття кримінальних проваджень, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 367 КК України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться значною мірою до переоцінки доказів у справі, належну оцінку яким надав суд першої інстанції.

Суд першої інстанції, прийнявши своєю ухвалою від 16.04.2020 /т.1 а.с.242/ заяву про збільшення позовних вимог, якими позивачі просили: визнати судом протиправними (незаконними) рішення, дії та бездіяльність слідчого відділення Дніпровського ВП Херсонського ВП ГУНП Гандзюка А.М. за наведеними позивачами обставинами під час проведення досудового розслідування по кримінальній справі за № 001505 внесеного до ЄРДР 18.04.2016; визнати судом протиправною (незаконною) бездіяльність процесуального керівника кримінального провадження ОСОБА_3 за наведеними позивачами обставини під час проведення досудового розслідування по кримінальній справі за №001505 внесеного до ЄРДР 18.04.2016, та звернувши у своєму рішенні увагу, що порядок оскарження рішення, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування, слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначено приписами глави 26 Кримінального процесуального кодексу України, у порушення норм процесуального закону, задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно п. 1 ч. 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України визначено право заявника, потерпілого, підозрюваного подавати скаргу на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання відповідної заяви чи повідомлення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій у визначений цим кодексом строк.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора подаються впродовж десяти днів після їх ухвалення чи вчинення, що передбачено частиною 1 статті 304 Кримінального процесуального кодексу України. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлено постановою, строк подання скарги починається з дня отримання її копії.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора в процесі досудового розслідування виноситься ухвала згідно з правилами статті 307 Кримінального процесуального кодексу України. Така ухвала слідчого судді може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора вирішуються в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України, розгляд позовних вимог про визнання протиправними (незаконними) рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора не може відбуватися за правилами цивільного судочинства.

Оскільки суд першої інстанції наведені положення норм процесуального права не врахував, колегія суддів вважає, що ухвалене в даній справі рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними (незаконними) рішень, дій, бездіяльності підлягає скасуванню із закриттям провадження у цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 та ч.1 ст. 377 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 377, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди залишити без змін. Це ж рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними (незаконними) рішень, дій, бездіяльності скасувати. Провадження у справі у цій частині позовних вимог закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

Т.Г.Чорна

Повний текст постанови суду складено 01 квітня 2021 року.

Суддя І.В. Склярська