Справа № 510/1527/20
Провадження № 2/510/492/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи на 23.02.2021р., 10.03.2021р. був повідомлений в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, яка передбачає, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, будучи повідомлений, ОСОБА_2 в судові засідання не явився, відзиву на позов не надав.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.01.2013р.; копія Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки від 30.06.2020р.; копія Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо садового будинку від 30.06.2020р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.01.2014р.; копія свідоцтва №16909048 від 28.01.2014р. про право власності на нерухоме майно земельну ділянку; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія договору між ОСОБА_4 та ПП «Український проектний центр» від 27.04.2012р.; копія договору між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6 від 27.04.2012р.; копія архівного витягу з рішення №260 від 10.10.1996р. Ренійської міської ради «Про передачу земельних ділянок безоплатно у приватну власність громадянам м. Рені для ведення садівництва»; копія розпорядження Ренійської РДА від 24.12.2012р. про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку; копія витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; копія технічного паспорту на садовий будинок АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 07.07.2020р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 від 28.01.2014р. про право власності на нерухоме майно є власником земельної ділянки площею 0,05 га із кадастровим номером :01:007:0040, розташованої в м. Рені Одеської області, виділеної для індивідуального садівництва. На вищевказаній земельній ділянці у 1992р. без належної дозвільної документації та будівельних документів ОСОБА_4 побудував садовий будинок, адресою якого зазначено: АДРЕСА_1 . Згодом ОСОБА_4 самостійно розширив житлову площу будинку, самовільно збудовував у домоволодінні різні господарські та надвірні споруди. До теперішнього часу вищевказаний садовий будинок не був зданий до експлуатації, завершення його будівництва не було затверджено відповідними органами, отже він є самочинним будівництвом.

У лютому 2020р. дід позивача ОСОБА_4 продав садовий будинок та земельну ділянку позивачці, з того часу ці об`єкти перебувають у володінні та розпорядженні позивачки. Таким чином, з 2020р. позивачка фактично, відкрито володіє нерухомістю та землею, стежить за технічним станом будинку, сплачує земельний податок, зробила ремонт та ін. У зв`язку із вищевикладеними обставинами ОСОБА_1 вважає, що має право на вищевказаний садовий будинок та земельну ділянку площею 0,05 га, оскільки вона з 2020 р. володіє та безперервно користується ним, слідкує за його технічним станом, несе витрати у зв`язку із його утриманням, обробляє земельну ділянку, зберігає у себе всю документацію на житло та землю, як власник нерухомості, отже з підстав ст. 344 ЦК України набула право власності на садовий будинок та земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва.

Позивачка зазначає, що ОСОБА_4 до теперішнього часу рахується зареєстрованим власником земельної ділянки, ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер, спадкоємцем після його смерті став ОСОБА_5 (його син), який ІНФОРМАЦІЯ_2 також помер, у спадкування ввійшов ОСОБА_2 (онук ОСОБА_4 ).

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом, відповідач в даний час є фактичним власником земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 . Право на землю відповідач набув в порядку спадкування за законом. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо садового будинку АДРЕСА_1 , в даному випадку неможливо мовити про те, що взагалі хтось є його власником, оскільки відповідно до ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням, а правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно із ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

На час розгляду справи суду не було надано жодних доказів того, що на будівництво садового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7 надавався відповідними органами дозвіл, був затверджений план будівництва, а по закінченні будівництва здійснено перевірку на відповідність нерухомості будівельним нормам та стандартам, складено акт про закінчення будівництва. З урахуванням цього,суд прийшов до висновку, що садовий будинок АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом, отже у ОСОБА_7 не виникло права власності на нього, у зв`язку із чим у задоволенні вимог позивачки щодо садового будинку слід відмовити.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивачки, з 2010р. по теперішній час вона безперервно, відкрито володіє земельною ділянкою, сплачує всі належні платежі (земельний податок), розпоряджається нею, обробляє її та ін. За весь час володіння позивачкою земельною ділянкою, відповідач (а до нього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) не пред`являв до позивачки жодних вимог про витребування землі, документів на неї, не брав участі в її використовуванні та не ніс витрат по сплаті належних платежів.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачкою земельною ділянкою є добросовісним, правомірним, відкритим (позивачка, вважаючи себе власником земельної ділянки, сплачує земельний податок, обробляє землю, розпоряджається нею та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що земельна ділянка цілком з законних підстав перейшла у володіння та користування ОСОБА_1 , внаслідок чого остання набула право власності на неї за набувальною давністю.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, у задоволенні вимог щодо визнання за нею права власності на садовий будинок - слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 128, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 344, 375, 376, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) за набувальною давністю право власності на земельну ділянку площею 0,05 га із кадастровим номером :01:007:0040, розташовану в м. Рені Одеської області, виділену для індивідуального садівництва, що належала на підставі свідоцтва №16909048 від 28.01.2014р. про право власності на нерухоме майно ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник