УХВАЛА

02 квітня 2021року

м. Київ

справа № 201/4846/19

провадження № 61-5001ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «АКС і К» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «АКС і К» (далі - ТОВ «ВКФ «АКС і К») про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), грошових коштів,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до ТОВ ВКФ «АКС і К», в якому просив стягнути з останнього на свою користь несплачену частку відшкодування, вартість відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля у сумі 56 427, 15 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнено з ТОВ ВКФ «АКС і К» на користь ОСОБА_1 несплачену частку відшкодування, вартість відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля у сумі 56 427, 15 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що до скоєння ДТП та пошкодження належного позивачу автомобіля призвели виключно дії водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем відповідача; дії водія знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі скоєнням ДТП та спричиненням шкоди належному позивачу автомобілю.

У березні 2021 року ТОВ «ВКФ «АКС і К» звернулось до суду Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_1 до ТОВ «ВКФ «АКС і К» є відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, грошових коштів, ціна позову в загальному розмірі становить 56 427, 15 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн ? 100 = 227 000 грн), а тому справа № 201/4846/19 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені в малозначній справі.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «ВКФ «АКС і К» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «АКС і К» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «АКС і К» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, грошових коштів відмовити.

Судді:В. С. Жданова
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко