Справа № 758/7454/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

за участю секретаря судового засідання - Ткачук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Зазначала, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час, разом з нею в будинку зареєстровані: її донька ОСОБА_3 , її брат ОСОБА_4 та її брат ОСОБА_2 .

Вказала, що ОСОБА_2 не проживає за цією адресою, особистих речей в квартирі не має, витрати на утримання квартири не несе.

Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача

Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У зв`язку з тим, що повістка, адресована ОСОБА_2 була повернута поштовим відділенням у зв`язку з тим, що адресат відсутній за місцем проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, в силу норм ст. 128 ЦПК України ОСОБА_2 є таким, який належним чином повідомлений про дату та час судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що відповідно до договору дарування квартири № 2745 від 22.11.2005 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є вищевказана квартира (а.с. 13).

Обгрунтовуючи позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , позивач посилалася на те, що ОСОБА_2 не проживає за цією адресою та особистих речей в квартирі не має, витрати на утримання квартири не несе.

На підтвердження даної обставини ОСОБА_1 додані до позовної заяви акти про непроживання від 05.06.2019, 26.09.2016, відповідно до яких ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України).

Частинами 1-3 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Ураховуючи те, що відповідач у будинку зареєстрований, однак не проживає понад один рік, суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Так як позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 741 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 76-80, 141, 209, 223, 229, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 741 (сімсот сорок один) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С. С. Захарчук