Справа № 242/5046/20
Провадження № 2/242/329/21
30 березня 2021 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., за участю секретаря Гандзюк К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку заочного спрощеного позовного провадження в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . За вищевказаною адресою зареєстрований ОСОБА_2 .. Однак, він з 1996 року не проживає за вищевказаної адресою, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в квартирі не має. Реєстрація за вищевказаною адресою відповідача перешкоджає власнику розпорядитися власністю, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15.01.2021 року по цивільній справі відкрито провадження та розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд слухати справу без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно договору купівлі - продажу квартири № 427 від 22.10.1996 року, посвідченого виконавчим директором Селидівської біржи нерухомості Сало С.В. , ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_1 купила квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Зареєстровано в реєстрі за № 427, зареєстровано у Селидівському БТІ 23.10.1996 р. № 3315.
Згідно довідки № 332 від 30.11.2020 року, виданої КП «Селидівське бюро технічної інвентаризації», станом 01.01.2013 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 числиться за ОСОБА_1 , згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Селидівською біржою нерухомості 22.10.1996 за р. № 677, зареєстрованого у Селидівському БТІ 23.10.1996 р. № 3315.
Згідно довідки № 171 від 15.03.2021 року, виданої ОСББ «Союз-16 м. Селидове» за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , 1962 року народження, ОСОБА_5 , 1992 року народження, ОСОБА_2 , 1946 року народження.
Згідно акту про непроживання від 30.11.2020 року, складеного головою правління ОСББ «Союз-16» Квятковським І.М., в присутності свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 з жовтня 1996 року по теперішній не проживає.
Згідно ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до вимог ч.1ст. 391 ЦК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до ст.405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку.
Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач ОСОБА_2 не мешкає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідача у спірному приміщенні понад один рік є поважними.
У зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 72 ЖК України, ст. ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 268, 280 - 283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Владимирська