Номер провадження: 22-ц/813/3385/21
Номер справи місцевого суду: 514/1702/14-ц
Головуючий у першій інстанції Кравченко П. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

23.03.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Арцизького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, співвідповідача Головного управління Держпраці в Одеській області про встановлення факту трудових відносин на рішення Тарутинського районного суду Одеської області , ухваленого під головуванням судді Кравченко П.А., 13 листопада 2019 року в смт. Тарутине, -

встановила:

У листопаді 20111 року ОСОБА_1 звернулася до СФГ «Валентина» про встановлення факту трудових відносин.

В обґрунтування позову посилалася на те, що ОСОБА_3 працював механіком та за сумісництвом охоронцем у СФГ « Валентина » з травня 2012 року. Того ж часу між ОСОБА_3 та керівником СФГ «Валентина» стався конфлікт в результаті якого ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження від яких він загинув. Вказаний нещасний випадок мав місце на виробництві, тому ОСОБА_1 , як дружина померлого, має право на отримання від держави соціальних та страхових витрат, що передбачені діючим законодавством України. Однак, оскільки між ОСОБА_3 та СФГ «Валентина» не було належним чином оформлено трудових відносин, які тривали з травня 2012 року до моменту смерті, відсутній наказ про прийом на роботу, ОСОБА_1 не в змозі отримати соціальні та страхові виплати. Позивач, вважає, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з СФГ «Валентина» з травня 2012 року по 03.09.2014 року.

Наведене в сукупності зумовило позивача звернутися до суду з вказаним позовом.

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 13 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Предметом заявлених позовних вимог є встановлення факту трудових відносин між ОСОБА_3 та СФГ «Валентина», які мали місце з 01.05.2012 по 03.09.2014 роки.

Зважаючи на викладене, з метою повного та об`єктивного розгляду апеляційної скарги, виникла необхідність у витребуванні з Саратського відділення поліції Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області з матеріалів кримінальної справи № 0000462 від 31 серпня 2014 року за фактом вбивства ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України завірену копію протоколів допиту ОСОБА_2 або процесуальний документ, який посвідчує відмову ОСОБА_2 від надавання показань

Частиною першою статті 10 ЦПК України встановлено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 84 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою витребує відповідні докази. Будь- яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Керуючись ст. 10, 81 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Витребувати з Саратського відділення поліції Білгород-Дністровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області з матеріалів кримінальної справи № 0000462 від 31 серпня 2014 року за фактом вбивства ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України завірену копію протоколів допиту ОСОБА_2 або процесуальний документ, який посвідчує відмову ОСОБА_2 від надавання показань.

Визначити строк виконання ухвали - 10 дні з дня її отримання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе