Ухвала

01 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 308/5580/18

провадження № 61-5148ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, начальника комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Малик Юлії Леонідівни, третя особа - Закарпатська обласна рада, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 20 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ начальника комунальної установи (далі - КУ) «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Малик Ю. Л.

від 23 квітня 2018 року № 9-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу документально-правового

та організаційно-технічного забезпечення КП «Управління спільною

власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради. Стягнуто

з КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 24 квітня 2018 року по 20 лютого

2020 року в розмірі 295 194,19 грн. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення з КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У березні 2021 року КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Закарпатського апеляційного суду

від 16 лютого 2021 року (надійшла до суду 29 березня 2021 року), в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити

у повному обсязі.

1. Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з пунктами 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується та клопотання особи, яка подає скаргу.

Так, у прохальній частині касаційної скаргиКУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради просить скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 лютого

2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. При цьому, зі змісту касаційної скарги убачається, що КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради не погоджуєтьсятакож із рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2020 року, яким позов ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулузадоволено, однак заявник не ставить питання про його скасування.

Таким чином, заявникові необхідно підтвердити, які саме судові рішення ним оскаржуються, з урахуванням положень статті 409 ЦПК України, та надати копію уточненої касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

2. Крім того, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

«Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1 762,00 грн.

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу), яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру (визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі), яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового

збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при

поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Отже, заявнику необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 5 903,88 грн ((295 194,19 грн х 1%) + (704,80 грн х 2 вимоги немайнового характеру) х 200% - 2 819,20 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УГК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN) - UA0026007, ККДБ - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату або документ, який підтверджує звільнення заявника від його сплати.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддеюпостановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог цієї ухвали до 30 квітня

2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник