Справа № 653/2427/20
Провадження № 2/653/462/21
РІШЕННЯ

іменем України

19 лютого 2021 року Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого - судді Делалової О.М.,

при секретарі Цибі Г.О.,

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Жукова В.В.

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, які стягувалися на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 700 грн., щомісячно, на підставі рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 22.12.2015 року у справі №653/3291/15-ц, починаючи з 16.10.2015 року і до повноліття.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебував у шлюбі зі ОСОБА_2 . Від шлюбу народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, сімейні стосунки не склалися, рішенням Генічеського районного суду Херсонської області шлюб було розірвано 23.05.2016 року. В 2015 році відповідач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Судом було винесено рішення від 22.12.2015 року, яким вирішено стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 700 грн. щомісячно, та дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 300 грн. щомісячно, починаючи з 16.10.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. У зв`язку з чим до Генічеського районного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було направлено на примусове виконання виконавчий лист № 635/3291/15-ц від 10.02.2016 р. виданий Генічеським районним судом Херсонської області, виконавче провадження № 50264476 від 22.02.2016 р. В подальшому відповідач звернулася до суду з метою стягнення заборгованості по аліментам та стягнення пені. Судом вимоги були задоволені частково, вирішено стягнути з позивача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 13534,80 грн.

Позивач зазначає, що відповідачем надаються неправдиві свідчення та викладаються в позовних заявах обставини, які не відповідають дійсності. ОСОБА_2 стверджує, що після розірвання шлюбу, позивач покинув її та дітей, матеріальної допомоги не надавав та не надає досі. Проте, такі свідчення спотворюють дійсність обставин та призводять до введення суду в оману. Вказує, що після розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів в судовому порядку вони продовжували проживати разом до кінця 2017 року, а відповідач за час спільного проживання постійно вживала заходи шантажу та маніпулювання, подавала до суду позовні заяви, погрожувала судовими процесами, внаслідок чого вони перестали спільно проживати остаточно.

Також позивач зазначає, що син ОСОБА_5 , з вересня 2016 року направився до міста Києва для здобуття вищої освіти, під час навчання проживав в гуртожитку. З вересня 2017 року став студентом третього курсу денної форми навчання зі спеціальності «Маркетинг» Коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту. Син постійно проживав разом з позивачем. На час, коли він навчався в м. Києві, позивач надсилав йому кошти, шляхом переказу на його картковий рахунок. Також, він надсилав в місто Київ речі побутової необхідності через відділення Нової Пошти, у разі погіршення здоров`я сина, допомагав з оплатою вартості медичних послуг.

Позивач зауважує, що він з сином не втратили родинний взаємозв`язок, не дивлячись на розірвання шлюбу з його матір`ю. ОСОБА_5 надає перевагу проживанню разом з ним, фактично утримання сина здійснювалося та здійснюється позивачем. Проте, відповідач постійно вживає заходів, щоб отримати від нього фінансову допомогу, не враховуючи те, що позивач надає їй кошти та надає сину кошти особисто.

Так, Генічеським районним ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі виконавчого листа, ОСОБА_1 була нарахована вагома заборгованість, яка складає 81220,05 грн. Оскільки син проживає разом з позивачем, знаходиться на його утриманні, ОСОБА_1 вважає, що заборгованість по аліментах на утримання сина, нарахована виконавчою службою несправедливо, а його звернення до виконавчої служби з вимогою здійснити перерахунок заборгованості, державним виконавцем враховані не були. Тому позивач був змушений звернутись до суду з метою захисту свого порушеного права.

В свою чергу, представник відповідача ОСОБА_6 надіслав відзив на позовну заяву, де зазначає, що фактично позивач просить звільнити його від обов`язку сплачувати аліменти на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Слід чітко розуміти, що зазначений обов`язок у позивача виник внаслідок судового рішення по справі № 653/3291/15-ц починаючи з 16.10.2015 р. і до повноліття. Вказує, що позивач не ставить питання про скасування рішення суду відповідно до якого у позивача виник цей самий обов`язок сплачувати аліменти, а лише просить позбавити його від такого обов`язку. Тобто позивач рішення суду не виконав, аліменти не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість і тепер позивач через суд намагається уникнути від обов`язку покладеного на нього зазначеним рішенням суду. Але ж рішення суду відповідно до Конституції України має бути виконаним, або скасованим у встановленому законному порядку. Позивачу ніщо не заважало звернутися до суду апеляційної інстанції з відповідною скаргою на рішення суду першої інстанції, але цим правом він не скористався. Також, вказує, що твердження позивача про те, що син ОСОБА_5 на теперішній час проживає разом з ним та забезпечує його усім необхідним не відповідає дійсності. Саме відповідач здійснює оплату за навчання і проживання сина, що підтверджується відповідними квитанціями. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 26.10.2020 року відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Третя особа ОСОБА_3 , допитаний як свідок суду пояснив, що до початку навчання у м. Києві, він проживав з матір`ю, з часу початку його навчання у м. Києві з вересня 2017 року він проживає у гуртожитку. Грошима для забезпечення його потреб забезпечують як мати, так і батько. До його повноліття, за гуртожиток та навчання сплачувала мати. Коли він приїздив додому, він міг проживати як у мати в смт. Новоолексіївка, так і у батька у м. Генічеську.

Суд, вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.07.2019 року, відповідно до якого батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 22.12.2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 700 грн. щомісячно та дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1300 грн. щомісячно, починаючи з 16.10.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Так, станом на 01.06.2017 року ОСОБА_1 мав заборгованість за аліментами в розмірі 37032,26 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком, складеною державним виконавцем Лавренком М.О.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 19.02.2018 року зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 13534,80 грн.

Також, рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 30.06.2020 року ОСОБА_1 було позбавлено батьківських прав по відношенню до дитини ОСОБА_7 .

Крім того, станом на 01.07.2020 року ОСОБА_1 має заборгованість за аліментами в розмірі 81220,05 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком, складеною державним виконавцем Лавренком М.О.

Дитина ОСОБА_3 є студентом освітнього рівня молодший спеціаліст денної форми навчання зі спеціальності «Маркетинг» Коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту ІІ рівня акредитації, що підтверджується копією довідки №152 від 02.12.2019 року директора академії ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виходячи з приписів ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право пред`явити позов з вимогою зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до ч.3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Отже, платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або інших обставин, що мають істотне значення та можуть бути безумовною підставою для звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів.

Наведені в позові обставини, які не підтверджені відповідними доказами, не можуть слугувати підставами для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підтвердження доводів позову та факту того, що позивач в добровільному порядку сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ним надані копії квитанцій АТ КБ «Приватбанку», копії накладних Нової пошти та копію чеку про відвідування лікаря від 28.07.2020 року. Однак зазначені докази не були надані суду в оригіналі для огляду. Крім цього, з копій квитанцій не вбачається, що саме позивач перераховував кошти сину ОСОБА_3 . Прізвища відправників коштів зазначені різні і серед них немає відправника ОСОБА_1 .

Разом з тим, представником відповідача були надані документи, які підтверджують факт утримання ОСОБА_2 її сина ОСОБА_3 зокрема:

- копії чеків про поповнення відповідачем банківської картки ОСОБА_3 ,

- копія диплому з додатком молодшого спеціаліста на ім`я ОСОБА_3 про закінчення ним у 2020 р. коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту, спеціальність маркетинг;

- копії договорів найму місця проживання від 01.09.2017 року, від 12.11.2018 року та від 01.09.2019 року для ОСОБА_3 під час навчання у коледжі у м. Києві, відповідно до яких загальна вартість проживання за весь час навчання становить 1500 грн.,

- копія договору № 17.10.5-51 від 01.09.2017 р. про надання освітніх послуг ОСОБА_3 , відповідно до якого розмір оплати за навчання становить 15500 грн.,

- копії проїзних документів (квитки на потяг) для ОСОБА_3 до міста навчання;

- копії квитанцій про оплату за навчання ОСОБА_3 у коледжі в м. Києві.

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів через 5 років після відкриття виконавчого провадження (22.02.2016 року) та досягнення сином повноліття, не надав суду доказів чи намагався взагалі погашати заборгованість, не надав доказів про поточну сплату аліментів. З пояснень позивача, наданих суду, останній з часу присудження аліментів, їх жодного разу не сплачував.

Доводи позивача про те, що після розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів сторони продовжували жити разом і позивач продовжував утримувати сина, не підтверджені належними доказами у справі та, на думку суду, не є тими істотними обставинами, які можуть бути підставою для звільнення від сплати аліментів. Законодавець пов`язує сплату аліментів не з перебуванням у шлюбі чи спільним проживанням, а з належним утриманням дітей кожним із подружжя. Твердження позивача, що він надавав допомогу на утримання сина, у зв`язку з чим просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах за спірний період, не заслуговує на увагу, оскільки заперечується відповідачем, не підтверджено жодним доказом, крім того, надання такої допомоги є правом позивача, як одного з батьків, та не звільняє від обов`язку по сплаті аліментів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстав, передбачених ч.2 ст.197 СК України для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах у даній справі не вбачається. Позивач є працездатною особою, працює, отримує дохід, доказів про наявність інших утриманців суду не надав, позивачем не спростовано розмір нарахованої заборгованості по аліментах і не доведено наявності обставин, які є суттєвими та могли б бути підставою для звільнення його від сплати існуючої заборгованості по аліментах, які стягнуті з нього за рішенням суду.

Отже, зазначені позивачем у позовній заяві доводи - не можуть розцінюватись судом як обставини, що мають істотне значення, тому підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Представник відповідача ОСОБА_6 надав заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, при цьому просив надати строк для детального розрахунку витрат, оскільки не може їх надати до закінчення судових дебатів у справі.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу призначити судове засідання на 16.10 год. 01 березня 2021 року, надавши представнику позивача строк п`ять днів з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.ст.ст.4,5,13,76-81,133,141,262-265 ЦПК України, ст. ст. 180,195, 196, 197 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам - відмовити.

Для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу призначити судове засідання на 16.10 год. 01 березня 2021 року у приміщенні Генічеського районного суду Херсонської області.

Надати представнику відповідача строк п`ять днів з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених відповідачем судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 25 лютого 2021 року.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова