Ухвала

29 березня 2021 року

м. Київ

справа № 522/3873/18

провадження № 61-3948св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду Одеської області від 15 березня 2018 року в складі судді Бондар В. Я. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 18 грудня 2018 року в складі колегії суддів: Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., Черевка П. М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, в якому просила суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором позики від 06 серпня 2009 року у розмірі 1 857 513,00 грн;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь заборгованість за договором позики від 06 серпня 2009 року у розмірі 1 990 192, 50 грн;

Також ОСОБА_1 разом із позовом надала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на наступне майно:

- квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 ;

- 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 67,3 кв. м, яка належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви позивач посилалась на те, що заявлені до вжиття заходи забезпечення позову пов`язані з предметом спору в цій справі та заявленими позивачем вимогами. Також позивач зазначала, що у випадку відчуження будь-яким чином нинішніми власниками, вказаних об`єктів нерухомості, зробить неможливим виконання рішення по суті, якщо воно буде постановлено на користь позивача.

Ухвалою Приморського районного суду Одеської області від 15 березня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне майно: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 74,8 кв. м, житловою площею - 50,5 кв. м; 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею - 67,3 кв. м, житловою площею - 22 кв. м.

У решті заяви відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 18 грудня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У лютому 2019 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить частково скасувати ухвалу Приморського районного суду Одеської області від 15 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 18 грудня 2018 року, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на всю квартиру АДРЕСА_1 , скасувавши при цьому, накладений арешт на 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У квітні 2019 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 подала на адресу Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просила скаргу відхилити, оскаржені судові рішення першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції вважає, що справу необхідно призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у справі не вбачається.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська