Ухвала

01 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 391/342/19

провадження № 61-3960ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Березовська Ірина Анатоліївна, на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 08 липня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 03 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди землі.

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області

від 08 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 03 лютого 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

05 березня 2021року засобами поштового зв`язку представник

ОСОБА_1 - адвокат Березовська І. А.подала касаційну скаргу на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області

від 08 липня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду

від 03 лютого 2021 року (повний текст складено 09 лютого 2021 року) у цивільній справі № 391/342/19.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

ОСОБА_1 реалізувала своє право на апеляційний перегляд справи № 391/342/19.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії, № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії».

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пунктів 1, 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, а у позовах про розірвання договору найму (оренди) - сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

ОСОБА_1 , звертаючись із позовом до суду, просила стягнути заборгованість зі сплати орендної плати за 2016-2018 року в сумі 8 452,35 грн, вважаючи при цьому, що факт систематичного невиконання орендарем обов`язку зі сплати орендної плати є підставою для дострокового розірвання договору оренди.

Згідно договору оренди землі, орендна плату за користування земельною ділянкою встановлена в розмірі 3 % від нормативно грошової оцінки землі.

Таким чином, ціна позову у справі № 391/342/19, обчислена за правилами, передбаченими пунктами 1, 8 частини першої статті 176 ЦПК України,

не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2021 року (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Отже, справа № 391/342/19 є малозначною в силу закону.

Касаційна скарга не містить доводів, які б свідчили про наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Незгода позивача із оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі. При цьому доводи касаційної скарги переважно спрямовані на переоцінку доказів у справі та незгоду із обставинами, встановленими судами попередніх інстанцій.

Стосовно посилань заявника на постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 193/344/17, від 25 листопада 2019 року в справі № 195/1736/18, від 16 вересня 2020 року в справі № 500/1559/15-ц, то у вказаних справах відповідачами не були надані суду оригінали договору оренди землі та додаткової угоди, що унеможливило проведення судової почеркознавчої експертизи, натомість у розглядуваній справі відповідач надав суду оригінали видаткових касових ордерів від 23 грудня 2016 року,

від 06 грудня 2017 року та від 27 грудня 2018 року.

При цьому, апеляційний суд надав оцінку, як наявним в справі доказам так і суперечливій поведінці позивача в частині визнання, а в подальшому заперечення належності їй підписів на вказаних ордерах при поданні клопотань про призначення почеркознавчої та фізико-хімічної експертиз.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; заявник використав своє право на апеляційний перегляд справи; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Березовська Ірина Анатоліївна, на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 08 липня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 03 лютого 2021 року в цивільній справі № 391/342/19.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников