справа № 462/1997/21
УХВАЛА

30 березня 2021 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ,

встановив:

ТОВ «Грінера України» 29 березня 2021 року звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з вивезення /збирання, зберігання і перевезення/ твердих побутових відходів у розмірі 4608,37 грн., з яких 2847,59 грн. сума основного боргу, 1406,65 грн. сума нарахованої пені, 236,67 грн. інфляційні втрати, 117.46 грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як вбачається із змісту заяви, стягувач крім суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних просить суд стягнути із боржника на його користь суму нарахованої пені у розмірі 1406,65 грн., стягнення якої в наказному провадженні не відповідає вимогам ст.161 ЦПК України.

Згідно зп.3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", якщо у заяві про видачу судового наказу об`єднано вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суддя ухвалою відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині цих вимог, а щодо вимог, які підлягають розгляду в порядку наказного провадження, - вирішує питання про відкриття наказного провадження. Якщо такі вимоги між собою взаємопов`язані та окремий їх розгляд неможливий (наприклад, заявлено вимогу про присудження аліментів, а із заяви вбачається необхідність залучення особи, яка вже отримує від боржника аліменти), то суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, але лише за умови сукупності таких підстав.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи те, що вимога про нарахування пені не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, а вимоги заявлені у заяві про видачу судового наказу є між собою взаємопов`язані,вважаю, що у прийнятті заяви ТОВ «Грінера України» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 слід відмовити.

При цьому, слід роз`яснити стягувачу наслідки відмови у видачі судового наказу. А саме, згідно з ч.2 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.161, 165-166, 258-261, 352-354 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Львівського апеляційного суду, відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через Залізничний районний суд м. Львова.

Згідно з п.3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний