Дата документу 30.03.2021
Справа № 937/2668/21
Провадження №2-о/937/257/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» березня 2021 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Колодіна Л.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Мелітопольський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із заявою, в якій просить встановити особу заявника, як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополя, АР Крим, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтований тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сімферополь АР Крим. Вказаний факт підтверджується доданою до заяви копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23 грудня 1959 року, оригінал свідоцтва втрачено. Заявник неодноразово був засуджений, останній раз вироком Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 02 лютого 2012 року був засуджений до 5 років позбавлення волі. Вказаний факт підтверджується доданою до заяви копією довідки про звільнення № НОМЕР_2 , оригінал якої втрачено. Також вказаний факт підтверджується доданою до заяви копією листа Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 08.02.2021 року № Т-99/60/012021. У листопаді 2016 року ОСОБА_1 закінчив відбування покарання та в грудні 2017 року звернувся до Якимівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області із заявою про видачу паспорта громадянина України, замість втраченого паспорту колишнього СРСР зразка 1974 року. На підтвердження цього до заяви додається копія довідки № 2320/57 від 13 грудня 2017 року. На теперішній час заявник прийнятий на обслуговування в спеціальній соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, що підтверджується доданою до заяви копією довідки. Також ОСОБА_1 перебуває на обліку бездомних осіб, як особа, яка не має постійного місця проживання, що підтверджується доданою до заяви копією довідки про взяття на облік за № 923 від 22 лютого 2018 року. З 22 грудня 2020 року і по теперішній час заявник знаходиться на лікуванні у КУ «ТМО «БЛІМЛ та ШМД ВП Лікарня № 1» з діагнозом «туберкульоз легенів», що підтверджується доданою до заяви довідкою від 27 січня 2021 року № 7255. 21 грудня 2018 року суддею Якимівського районного суду Запорізької області Нестеренко Т.В. було розглянуто цивільну справу № 330/2640/18 (провадження № 2-о/330/100/2018) в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Якимівський районний сектор УДМС України в Запорізькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення. Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2018 року було встановлено факт того, що ОСОБА_1 постійно проживав на території України до 14 серпня 1991 року та по теперішній час. Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 29 серпня 2019 року було виправлено допущену описку у резолютивній частині рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2018 року про встановлення факту, що має юридичне значення у цивільній справі № 330/2640/18 провадження № 2-о/330/100/2018, а саме: «у резолютивній частині рішення вказати правильно «Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( НОМЕР_3 ) постійно проживав на території України до 24 серпня 1991 року та по теперішній час», замість невірно зазначеної дати до якої ОСОБА_1 постійно проживав на території України «14 серпня 1991 року»». Із зазначеними рішеннями суду ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області із заявою про встановлення належності до громадянства України. Рішенням Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, йому було відмовлено у встановленні належності до громадянства України на тій підставі, що в наданому судовому рішенні не встановлено факт постійного проживання на території України саме станом на 24 серпня 1991 року, а також встановити особу. Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2020 року, було роз`яснено рішення суду наступним чином: «Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІН НОМЕР_4 ) постійно проживав на території України до 24 серпня 1991 року та по теперішній час, тобто станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІН НОМЕР_4 ) постійно проживав на території України». Таким чином, на теперішній час невирішеним питанням залишається встановлення особи ОСОБА_1 , у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд дійшов до висновку, що провадження по даній справі не може бути відкрито, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій.

Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналізуючи викладене вище, слід виходити при вирішенні питання з того, чи є заявлена вимога юридичним фактом взагалі і, чи може вона вирішуватися в цивільному судочинстві за правилами окремого провадження.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом , який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суд мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене вище, слід відмовити заявнику ОСОБА_1 у відкритті окремого провадження за її заявою про встановлення факту що має юридичне значення.

Керуючись ст. ст. 122, 234, 256, 293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Мелітопольський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складання.

Суддя: Л.В.Колодіна