Ухвала

24 березня 2021 року

м. Київ

справа № 477/875/19

провадження № 61-4213св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , та касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2019 року

у складі судді Полішко В. В. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Данилової О. О., Коломієць В. В., Шиманської Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, ОСОБА_1 в порядку статті 128 КПК України звернулась з цивільним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 жовтня

2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Від призначеного покарання

ОСОБА_2 звільнено за Законом України «Про амністію у 2016 році». За цивільним позовом із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 128 430,00 грн майнової шкоди та 800 000,00 грн моральної шкоди.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 19 березня 2019 року вирок суду першої інстанції в частині цивільних позовів скасовано, і в цій частині кримінальне провадження направлено на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок залишено без змін.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 травня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 22 червня 2017 року в денний час на автодорозі М-14 сполученням «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» ОСОБА_2 , при експлуатації належного йому на праві приватної власності транспортного засобу «Subaru Outback», державний номерний знак НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості водій та пасажири транспортного засобу «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , серед яких була позивач, яка знаходилася в момент зіткнення двох транспортних засобів на передньому пасажирському сидінні. Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2018 року у справі № 477/1981/17 відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років. На підставі пункту «в» статті

1 Закону України «Про амністію у 2016 році»його звільнено від призначеного покарання. Страхова компанія має відшкодувати матеріальну шкоду, оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб відповідача ОСОБА_2 був застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ СК «Арсенал Страхування»), що підтверджується полісом № АК 6006631 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з терміном дії

з 03 липня 2016 року по 02 липня 2017 року. Крім цього, внаслідок злочину, вчиненого відповідачем ОСОБА_2 , їй завдано моральну шкоду. Зокрема, заподіяні тілесні ушкодження та їх тяжкість з втратою свідомості та частково пам`яті викликали у неї психологічний шок та постійний стресовий стан, панічний страх перед поїздками в автомобілях та взагалі по дорогах на будь-якому транспортному засобі, душевні переживання у зв`язку з усвідомленням того, що вона могла загинути, прояви відчуття психологічної напруги, тривоги, пригнічений настрій, втрату спокою та рівноваги, невиправдану агресію до найближчих людей, виникнення безсоння, появу відчуття безнадії та безпомічності, різку зміну звичайного укладу життя, в якому вона постійно потребує і ще тривалий час буде потребувати сторонньої допомоги, часті та тривожні думки щодо безперспективності та нікчемності подальшого життя. Крім того, внаслідок отриманих в ДТП травм були порушені її нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, на тривалий час порушено стосунки з оточуючими людьми, фактично втрачена можливість реалізації сімейних планів. Вона продовжує відчувати неймовірний фізичний біль у зв`язку з перенесеними травмами та оперативними втручаннями, а також відчуває страх у зв`язку майбутніми оперативними утручаннями, від чого її моральні страждання тривають постійно.

Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд стягнути з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» на її користь майнову шкоду у сумі 69 383,11 грн та із ОСОБА_2 - моральну шкоду у сумі 5 000 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнено з ПрАТ СК «Арсенал страхування» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у сумі 63 956,01 грн. Стягнено із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 1 000 000,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції керувався тим, щопозивач довів підстави відповідальності як ОСОБА_2 , так і страховика згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Обставин, які би вплинули на обсяг відповідальності відповідачів, а саме підстави відповідальності ОСОБА_4 та самої потерпілої ОСОБА_1 суд не встановив. При визначенні розміру майнової шкоди суд виходив з обґрунтованості витрат позивача на лікування, витрат на послуги перекладача та, враховуючи виплату страхового відшкодування в розмірі 61 399,34 грн, стягнув із страховика різницю завданої майнової шкоди в розмірі 63 956,01 грн. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходив з тяжкості тілесних ушкоджень, численних операцій, перебування ОСОБА_1 в комі, видалення органу (селезінки), тривалості та складності лікування, яке продовжується, настання інвалідності.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року апеляційні скарги ПрАТ СК «Арсенал страхування» і ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від

20 листопада 2019 року змінено, зменшено стягнення на користь ОСОБА_1

з ПрАТ СК «Арсенал страхування» майнової шкоди з 63 956,01 грн до 62 703,00 грн; зменшено стягнення на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 моральної шкоди з 1 000 000,00 грн до 800 000,00 грн.

Апеляційний суд погодився із судом першої інстанції, що встановлені судом обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу цивільного правопорушення та підстав його відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю та здоров`ю ОСОБА_1 . Оскільки відповідальність ОСОБА_2 , як володільця забезпечувального транспортного засобу, застрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», обов`язок із відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Водночас, апеляційний суд змінив рішення суду першої інстанції

в частині розміру стягнення з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхового відшкодування зазначивши, що оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на лікування в Іспанії, то витрати на переклад документів, підтверджуючих таке лікування, відшкодуванню не підлягають. Не заперечуючи глибини фізичних та душевних страждань позивача від втрати здоров`я та вважаючи, що будь-яка грошова компенсація не може бути адекватною дійсним стражданням ОСОБА_1 , апеляційний суд вважав доцільним зменшити розмір моральної шкоди до 800 000 грн.

Суд не погодився з доводами відповідачів, що оскільки шкоду позивачці заподіяно внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, то незалежно від вини кожен з них є відповідальною особою перед потерпілою за правилами частини 2 статті 1188 ЦК України, а наявність такої відповідальності іншого водія - ОСОБА_4 впливає на розмір відшкодування моральної шкоди та розмір страхового відшкодування (пункт 36.3 статті 36 Закону), оскільки за висновками авто-технічної експертизи №17-825 від 19 серпня 2017 року дії водія

ОСОБА_4 з технічної точки зору не знаходяться у причинному зв`язку

з дорожньо-транспортною пригодою, а тому не можуть вважатись спільними та взаємопов`язаними з діями винуватця ОСОБА_2 . До того ж, відсутність вини, як необхідного елементу складу такого правопорушення, не спростовує необхідність всіх інших його складових, а саме протиправної поведінки кожного відповідального та причинного зв`язку між цією поведінкою та настанням шкоди.

У березні 2020 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області

від 20 листопада 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У березні 2020 року ПрАТ СК «Арсенал Страхування» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ СК «Арсенал Страхування».

Ухвалами Верховного Суду від 27 травня 2020 року та від 30 червня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційними скаргами ПрАТ СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 .

Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 477/874/19 (провадження

№ 61-7998св20). Суд касаційної інстанції зазначив, що є очевидна необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування статей 1188, 1198 ЦК України, статті 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при заподіянні шкоди при взаємодії джерел підвищеної небезпеки для забезпечення розумної передбачуваності судових рішень, а тому справа містить виключну правову проблему і її вирішення необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02 березня 2021 року справу

№ 477/874/19 (провадження № 61-7998св20) прийнято та призначено до розгляду на 06 квітня 2021 року.

Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у цій справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 477/874/19.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження

у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 477/875/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи

№ 477/874/19.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,

є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук