Справа № 183/1845/21
№ 2-з/183/48/21

У Х В А Л А
25 березня 2021 року м. Новомосковськ Дніпропетровська область
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Городецького Д.І.,
за участю секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Гриви Юлії Григорівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, -
В обґрунтування заяви про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви зазначає, що на розгляд Новомосковського міськрайнного суду у визначений законодавством строк, буде поданий цивільний позов «Про визнання незаконним та скасування Розпорядження Новомосковської райдержадміністрації, державної реєстрації права власності» в порядку ч.2 ст.149 Цивільного процесуального Кодексу. Відповідно до Розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації від 28 лютого 2003 р. №178, ОСОБА_3 , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №112742 від 25.06.2003 р. була передана земельна частка (пай) у приватну власність площею 6,770 га. на території Новостепанівської сільської ради, Новомосковського району,
Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Державний Акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної
15.10.2020 р. ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса
Агеєнко В.О., з метою вступу у спадщину на майно померлої матері ОСОБА_3 , та
набула права власності на все майно, окрім вищевказаної земельної частки (паю), площею
6,770 га. на території Новостепанівської сільської ради, що належала їй на праві
приватної власності, та дізналась про те, що в реєстрі права власності на нерухоме
майно, зазначена земельна ділянка вже зареєстрована за кадастровим номером
- ОСОБА_2 , номер запису про право № НОМЕР_4 . У зв`язку з чим, ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті спадщини за законом на зазначену земельну частку (пай). Письмову постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від зазначеного нотаріуса, ОСОБА_1 отримала 24.02.2021 р. з супровідним листом № 85/02-31 на №173/02-14.
Зазначена земельна ділянка виділена ОСОБА_2 на підставі
Розпорядження Голови Новомосковської районної державної адміністрації Р №508/0/328
від 10.12.2018 р., «Про надання дозволу громадянці ОСОБА_2 на виділення земельної
частки (паю) в натурі (на місцевості) на території Новостепанівської сільської ради за
межами населеного пункту», та надано дозвіл на розробку документації із землеустрою,
яке остання вважає не законним, та таким, що підлягає скасуванню, так як порушує права ОСОБА_1 . Вважає, що дії по видачі розпорядження Новомосковської районної державної
адміністрації Р №508/0/328 від 10.12.2018 р., «Про надання дозволу громадянці
ОСОБА_2 на виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) на території
Новостепанівської сільської ради за межами населеного пункту», є перевищенням владних повноважень, а саме розпорядження суперечить Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства та є протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.
Також зазначає, що на даний час існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам самої ОСОБА_1 , як позивача, до ухвалення рішення у цивільній справі. Без захисту прав, свобод та інтересів надалі стане неможливим виконання рішення суду, та
відновлення порушених прав позивача, або для цього необхідно буде докласти значних
Даний ризик підтверджується фактами щодо незаконної передачі на цей час права
власності громадянці ОСОБА_2 згідно з розпорядження Голови Новомосковської
районної державної адміністрації, яка в свою чергу може здійснити подальші
противоправні дії, щодо передачі прав користування на цю земельну частку (пай) третім
особам, або з послідуючим повним відчуженням її в майбутньому на ринку землі. Також,
Відповідачем на цей час здійснюється перешкоди різного характеру, з метою
ускладнення звернення ОСОБА_1 до суду за захистом своїх прав (не надання документів,
формальні відповіді на звернення тощо). Всі ці дії, та зловживання посадовим становищем
є підтвердженням щодо небезпеки порушення прав і надалі, та сприянню третім
особам щодо незаконної передачі їм вищевказаної земельної частки (паю).
Захист прав громадян і юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема,
шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсним розпоряджень та рішень органів
виконавчої влади, або місцевого самоврядування (частини друга, третя статті 152 ЗК
України). Згідно статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», акти
місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету

Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть

бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не

може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах,

передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та

обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не

припинилися внаслідок його смерті.

Питання спадкування в Україні регулюється Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)

спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка

померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Так, відповідно до пункту 15 розділу X Перехідних положень Земельного

кодексу України право на земельну частку (пай), яке посвідчене сертифікатом, як і

було виділено згідно Акту у власність може бути успадкованим. Статтею 50 вищевказаного Закону, передбачено, що розпорядження голів місцевих

державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть

бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону.

Сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалися.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю в судовому засіданні всіх учасників справи.

Розглянувши клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зміст і форма заяви про забезпечення позову відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Судом встановлено, що спір виник з приводу права власності на земельну ділянку площею 6,770 гектарів, що розташована на території Новостепанівської сільська рада з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва та регулюється нормами цивільного законодавства.

Як зазначила адвокат Грива Ю.Г., що діє в інтересах ОСОБА_1 та підтверджується наданими матеріалами відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №112742 від 25.06.2003 р. земельна частка (пай) площею 6,770 га. на території Новостепанівської сільської ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передана у приватну власність матері її клієнтки ОСОБА_3 (пай № НОМЕР_5 ). Державний Акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 27298.

Кадастровий номер зазначеній земельній ділянці присвоєно не було.

24 лютого 2021 року від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Чечель О.А. дізналась про те, що земельна ділянка, яка належала її матері зареєстрована на праві приватної власності за іншою особою та зазначеній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер - :01:039:0038, у зв`язку з чим отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно відомостей електронних сервісів Держгеокадастру про земельну ділянку, що надані адвокатом ОСОБА_4 , земельна ділянка з кадастровим номером - :01:039:0038 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, віднесена до категорії земель сільськогосподарського призначення площею 6.7674 га розташована на території Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на праві приватної власності 18 січня 2019 року зареєстрована за фізичною особою ОСОБА_2 . Номер запису про право (в державному реєстрі прав) 29960225.

Таким чином, спірна земельна ділянка, можливо, знаходиться у власності іншої особи та входить до складу земельної ділянки із кадастровим номером :01:039:0038. Однак, з заяви про забезпечення та доданих до неї документів, не вбачається, що земельна ділянка 6,770 га. на території Новостепанівської сільської ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передана у приватну власність ОСОБА_3 (пай № НОМЕР_5 ) та земельна ділянка 6,7674 га. на території Новостепанівської сільської ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передана у приватну власність ОСОБА_2 за кадастровим номером :01:039:0038,відповідно до якої, просить вжити заходи забезпечення адвокат Грива Ю.Г., співвідносяться одна до одної на місцевості.

Аналізуючи доводи заявника та надані документи, суд приходить до висновку про неможливість ідентифікувати місце розташування зазначених земельних ділянок на місцевості та дійти обґрунтованого висновку про доцільність та можливість вжити заходів забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви за зазначених заявником обставин та у обраний спосіб.

З огляду на викладене, дійшов висновку, відмовити у задоволені заяви адвоката Гриви Юлії Григорівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити адвокату Гриві Юлії Григорівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 у задоволені заяви про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвалу складено та підписано 25 березня 2021 року.

Суддя Д.І. Городецький