Номер провадження: 22-ц/813/6926/21
Номер справи місцевого суду: 503/1989/19
Головуючий у першій інстанції Сердюк Б. С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

01.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М., розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку із навчанням, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

26 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на вищезазначене рішення суду, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що 08 лютого 2021 року, після того як він отримав заробітну плату не в повному обсязі, з Єдиного державного реєстру судових рішень він дізнався про наявність рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

29 березня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшла цивільна справа позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку із навчанням.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі причини пропуску строку є неповажними, а апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Принцип правової визначеності - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Суд також зазначає, що доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Європейський Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Матеріалами справи встановлено, що 03 березня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку із навчанням, у зв`язку із своїм перебуванням у військові частині, яка залучена до проведення антитерористичної операції (а.с. 34).

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року ухвалено за відсутності учасників справи (а.с. 37-39).

При цьому, 10 березня 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Трегубчак Ю.В., який діє на підставі Ордеру серії ОД №290934, отримав копію оскаржуваного рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року особисто 10 березня 2020 року, про що розписався (а.с. 42).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії що їх має право вчиняти ця особа.

Вищевикладені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку із навчанням, однак, відповідач на протязі значного періоду часу не цікавився результатом розгляду даної цивільної справи та не вживав жодних заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження, жодним чином не реалізовував своє право на доступ до судового рішення та оскарження його в апеляційному порядку.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Пономарьов проти України»).

Крім того, вирішуючи питання щодо поважності пропуску строку на оскарження, апеляційний суд враховує правовий висновок Верховного суду України викладений в ухвалі по справі №5-45кз17 від 24 лютого 2017 року, відповідно до якого несвоєчасне отримання копії судового рішення саме по собі не може бути визнано поважною причиною пропуску строку. Визнати поважною причиною можливо лише в сукупності з іншими обставинами, обумовленими поважністю, з огляду на які цей строк було пропущено.

Особа має також можливість реалізувати своє право на доступ до судових рішень через Єдиний державний реєстр судових рішень шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Апеляційний суд звертає увагу, що рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 16 березня 2020 року.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та може призвести до порушення прав іншої сторони процесу. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Сам факт неотримання ОСОБА_1 завіреної копії рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року не може бути поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження. Будучи достовірно обізнаним про наявність цивільної справи, ОСОБА_1 не цікавився судовим провадженням, хоча мав такі можливості, враховуючи, що оскаржуване судове рішення оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 16 березня 2020 року.

Таким чином, не заслуговують на увагу та не можуть бути поважними викладені причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року, а отже скаржнику необхідно навести поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження та підтвердити їх доказами.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 ЦПК України і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження, у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

За наведених обставин вважаю, відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху та роз`яснити йому право на звернення до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року,в якій зазначити поважні підстави для поновлення процесуального строку та підтвердити їх належними доказами, протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 12, 356, 357 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Роз`яснити, що в разі невиконання зазначених вимог у встановлений строк, а також якщо вказані в заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький