Ухвала

26 березня2021 року

м. Київ

справа № 390/1033/20

провадження № 61-4362ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.

розглянув касаційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 23 листопада 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю державних виконавців.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2020 року матеріали справи передано за підсудністю до Соснівського районного суду міста Черкаси за місцезнаходженням відповідачів.

Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2019 року в справі № 390/1573/18, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року, скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на бездіяльність органів ДВС задоволено.

Визнано бездіяльність державного виконавця та керівництва Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області неправомірною. Зобов`язано державного виконавця та керівництво Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області вжити заходи примусового характеру, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», щодо виконання виконавчих листів № 1108/3619/12 (№ 1/390/34/13) від 30 квітня 2014 року, які видано Кіровоградським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 30 000 грн і втраченого заробітку у сумі 583 660,56 грн, а також на користь потерпілої ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 3 000 грн.

Судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справі № 390/1573/18 встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_3 у період з 2016 - 2017 роки державним виконавцем не здійснено будь-яких виконавчих дій, зокрема, не вжито заходів для встановлення: місця реєстрації та проживання боржника; зареєстрованих транспортних засобів, сільськогосподарської та іншої техніки, права власності чи користування на земельні ділянки; інформації про наявність рахунків та/або стану рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника; інформації про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. При здійснені виходу за адресою місця проживання боржника державним виконавцем не виявлено ліквідного майна, проте відсутні будь-які матеріали, що підтверджують висновок виконавця. Суду не надано жодного підтверджуючого документу про часткове виконання рішення суду.

Перевірка майнового стану боржника не здійснювалась з періодичністю, визначеною частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження». Протягом 2014 - 2019 років виконання рішення суду здійснювалось неналежно, оскільки більшість виконавчих дій вчинено у 2014 році та першій половині 2015 року, а решта - у другій половині 2018 року, що свідчить про протиправну бездіяльність. Крім цього, 16 квітня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлено на адресу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області звернення, яке вручено 19 квітня 2018 року уповноваженій особі виконавчої служби, щодо надання інформації про виконавче провадження, проте відповідь за вказаним зверненням не надано, що свідчить про грубе порушення прав заявників.

За таких мотивів Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в ухвалі від 25 січня 2019 року дійшов висновку про задоволення скарги в справі № 390/1573/18.

Посилаючись на обставини, встановлені вказаною ухвалою, позивачі зазначають, що незаконними діями державних виконавців їм завдано душевних і моральних страждань, що виразилося у погіршенні стану здоров`я, погіршенні самопочуття, розмір якої оцінюють в сумі 30 000 грн на користь ОСОБА_1 та 10 000 грн на користь ОСОБА_2 .

У позові просили суд стягнути за рахунок держави на користь ОСОБА_1 30 000 грн моральної шкодита на користь ОСОБА_2 10 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 23 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України 3 000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 , шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України 1 000 грн моральної шкоди.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задоволено частково.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 23 листопада 2020 року змінено.

Виключено з другого та третього абзацу резолютивної частини рішення суду першої інстанції словосполучення «шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України».

В іншій частині рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 23 листопада 2020 року залишено без змін.

15 березня 2021 року Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 23 листопада 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у вказаній вище справі, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270 грн.

Ціна позову у даній справі становить40 000, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100=227 000 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами а), б), в) і г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню: якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для касаційного перегляду судових рішень, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів «а», «б», «в» і «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а), б), в) та г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання про зупинення виконання рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 23 листопада 2020 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року до закінчення касаційного провадження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 23 листопада 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

А. І. Грушицький