Справа № 369/4176/13-ц Головуючий в суді І інстанції Волчко А.Я.
Провадження № 22ц-824/4381/21 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Гуля В.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року представник ТОВ «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» звернулось до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2013 року у справі №369/4176/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 237 262, 31 грн. та судовий збір в розмірі 2372, 62 грн., та на виконання цього рішення 26 липня 2013 року було видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження №40965902, яке на момент звернення до суду із цією заявою є відкритим.

24 червня 2020 року ТОВ «ФК «Депт Фінанс» стало переможцем електронних торгів на електронному майданчику dgf.prozorro.sale, та підписано між ТОВ «ФК «Депт Фінанс», ТБ «Полонекс» та ПАТ «Дельта Банк» протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-06-12-000023-b.

22 липня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» було укладено договір №2293-к про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «ФК Депт Фінанс» набуло прав вимоги за договорами кредиту та забезпечення, зокрема і за кредитним договором № 282-020118/ФКВ-08 від 04 лютого 2008 року, та у подальшому підписано акти прийому-передачі оригіналів договорів фізичних осіб, оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-06-12-000023-b.

Враховуючи викладене, просить суд замінити сторону ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Депт Фінанс» у справі №369/4176/13-ц, замінити стягувача за виконавчим документом ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» у справі №369/4176/13-ц та замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» у виконавчому провадженні № 40965902 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2020 року заяву задоволено, замінено сторону її правонаступником, а саме: ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Депт Фінанс» у справі №369/4176/13-ц, замінено стягувача за виконавчим документом ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» у справі №369/4176/13-ц, замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» у виконавчому провадженні № 40965902 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись зокрема на те, що заявником не було надано належних і допустимих доказів матеріального правонаступництва ТОВ «ФК «Депт Фінанс», при цьому наданий заявником договір відступлення прав вимоги та купівлі-продажу майнових прав таким доказом вважати не можна, оскільки у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа за його позовом до ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «ФК «Депт Фінанс» про визнання цього договору недійсним, через що ТОВ «ФК «Депт Фінанс», на його думку, не є належним правонаступником у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про заміну стягувача у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки 24 червня 2020 року ТОВ «ФК «Депт Фінанс`стало переможцем електронних торгів на електронному майданчику dgf.prozorro.sale, на підставі чого між ТОВ «ФК «Депт Фінанс», ТБ «Полонекс» та ПАТ «Дельта Банк» було підписано протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-06-12-000023-b, та у подальшому між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс`укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким товариство набуло права кредитора зокрема і за договором кредиту № 282-020118/ФКВ-08 від 04 лютого 2008 року, через що суд дійшов висновку, що ТОВ «ФК «Депт Фінанс» є новим кредитором у зобов`язані, а тому стягувач у справі та виконавчому провадженні підлягає заміні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2013 року у справі № 369/4176/13-ц позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 237 262, 31 грн., та судовий збір в сумі 2372, 62 грн.

На виконання рішення було видано виконавчий лист від 26 липня 2013 року, який був пред`явлений до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби та відкрито виконавче провадження № 40965902.

24 червня 2020 року ТОВ «ФК «Депт Фінанс» стало переможцем електронних торгів на електронному майданчику dgf.prozorro.sale, власник активів (майна): ПАТ «Дельта Банк», та у подальшому між ТОВ «ФК «Депт Фінанс», ТБ «Полонекс» та ПАТ «Дельта Банк» було підписано протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-06-12-000023-b.

20 липня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» склали та підписали акти прийому-передачі оригіналів договорів фізичних осіб, оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-06-12-000023-b.

22 липня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» було укладено договір №2293-к про відступлення прав вимоги, за яким товариство набуло права кредитора за основними договорами та договорами забезпечення, зокрема і за кредитним договором № 282-020118/ФКВ-08 від 04 лютого 2008 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» і ОСОБА_1 (а.с.5-9).

Відповідно ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою в тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги, правонаступництва.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).

Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

З огляду на викладене, встановивши, що у зв`язку з укладенням між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» договору відступлення прав вимоги відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, при цьому перехід права вимоги до Товариства відбувся із дотриманням вимог законодавства і договір про відступлення прав недійсним не визнавався та не скасований, та з урахуванням того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, то місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Доводи апелянта про відсутність доказів його повідомлення про заміну кредитора як на підставу для відмови у задоволенні заяви, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, відповідно до ст. 516 ЦК України, законодавець не пов`язує заміну кредитора в зобов`язанні зі згодою боржника, а повідомлення останнього про заміну кредитора у зобов`язанні має на меті виключно захист інтересів нового кредитора, який бере на себе ризики щодо несприятливих для себе наслідків у зв`язку із таким не повідомленням боржника про заміну кредитора у зобов`язанні, в тому числі і у випадку виконання зобов`язання боржником первісному кредитору.

Посилання апелянта на те, що наразі у Києво-Святошинському районному суді Київської області перебуває справа за його позовом про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 2293/К від 22 липня 2020 року та договору купівлі-продажу майнових прав № 2293/К/1 від 22 липня 2020 року, колегія суддів також відхиляє, оскільки вказані правочини на момент розгляду заяви недійсними визнані не були, презумпція їх правомірності не спростована, через що вказані обставини не впливають на можливість заміни стягувача у справі, не спростовують обґрунтованих висновків суду у цій частині та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для її скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: