Справа № 583/786/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого Плотникової Н.Б.

при секретарі Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом

ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»,

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмила Анатоліївна

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2021 року представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К. звернувся з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмили Анатоліївни № 460 від 31.07.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості за кредитним договором в розмірі 10236,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. вчинено виконавчий напис № 460 від 31.07.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості в розмірі 10236,00 грн. Позивачка вважає виконавчий напис № 460 від 31.07.2020 р. таким, що не підлягає виконанню, оскільки укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника, тому звернулася до суду з вказаним позовом.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Калініна С.К. надійшла заява про проведення розгляду справи без участі сторони позивача, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розгляд справи проводити без участі представника відповідача, відмовити в повному обсязі ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У відзиві зазначив, що відповідно до укладеного договору № 0-1 від 14.01.2020 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 , позивач отримала кредит в розмірі 1600 грн. строком на 30 днів шляхом переказу коштів на її платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. 20.07.2020 р. між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір відступлення права вимоги № 20/07/2020-Р/М, відповідно до якого право вимоги за договором № 0-1 від 14.01.2020 р. перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». У зв`язку з порушенням зобов`язань за даним договором позивач має заборгованість за кредитом станом на 15.03.2021 р. в розмірі 10236 грн., який складається з 1600 грн. - заборгованість за кредитом, 7536 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 1100 грн. - заборгованість по витратам за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Станом на 13.06.2020 р. нараховування процентів позивачу було зупинено та зафіксовано розмір заборгованості. На підставі ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у зв`язку з невиконанням позивачем зобов`язань за кредитним договором, відповідач подав до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. заяву про вчинення виконавчого напису на стягнення заборгованості по договору № 0-1 від 14.01.2020 р. Надані відповідачем додатки до відзиву підтверджують безспірність суми заборгованості за договором № 0-1 від 14.01.2020 р. та законність дій щодо стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса. Просить при розгляді справи встановити на підставі первинних підтверджуючих документів (кредитного договору, розрахунку заборгованості, чеків) суми заборгованості позивача. Також зазначає, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин. Оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимих доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, вважає виконавчий напис таким, що підлягає виконанню. Отже, наведені позивачем доводи в обґрунтування позовної заяви не можуть бути підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням.

В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені. В зв`язку з чим справа розглядається відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відсутність учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 0-1 від 14.01.2020 р., укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 , позивач отримала кредит в розмірі 1600 грн. строком на 30 днів шляхом переказу коштів на її платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Відповідно до даного договору сторони погодили наступний графік розрахунків: дата повернення кредиту - 13.02.2020 р., сума кредиту - 1600 грн., нарахована сума процентів - 816 грн., всього до сплати - 2416 грн. (а.с. 14-15).

20 липня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «Фінасова компанія «Ріальто» укладено договір відступлення прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0-1 від 14.01.2020 р.

31 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за Кредитним договором № 0-1 від 14.01.2020 р., укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінасова компанія «Ріальто», заборгованості за кредитним договором № 0-1 від 14.01.2020 р. в сумі 9136 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1600 грн.; прострочена по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 7536грн. Крім того, за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача в розмірі 1100 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь стягувача (а.с.13).

На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенком К.Ю. 11.08.2020 відкрито виконавче провадження № 62778485 з примусового виконання виконавчого напису № 460 від 31.07.2020 р. (а.с. 16).

За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат").

Так, згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Ст. 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Пп. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів, Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" у тому числі в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2 Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 набрала законної сили з моменту проголошення.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 31 липня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Оскільки серед документів, наданих ТОВ "Фінансова компанія «Ріальто" приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису від 31 липня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 460, таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, сформульованою Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки для її розгляду.

Встановлено, що позивачем під час розгляду справи були понесені судові витрати у виді судового збору за подання позовної заяви в сумі 908 грн. (а.с. 5).

Крім того, позивачем понесені витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги в сумі 5000,00 грн., що підтверджується договором № б/н/21 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 02.02.2021 р., меморіальними ордерами № @2PL371084 від 10.02.2021 р., № @2PL590134 від 16.03.2021 р., № @2PL752867 від 20.03.2021 р., актом виконаних робіт (наданих послуг) від 23.02.2021 р. (а.с. 18-21, 22, 23).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає завищеною оплату наданих послуг представником позивача.

На переконання суду, дії щодо надання консультацій, складення адвокатських запитів та складення позовної заяви, які вказані у акті виконаних робіт від 23.02.2021 р., не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, що ставить під сумнів наведені у акті відомості щодо фактичних витрат часу.

Крім того, 23.03.2021 р. від відповідача ТОВ «ФК «Ріальто» надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому просить зменшити витрати позивача ОСОБА_1 на оплату правничої допомоги.

З урахуванням наведеного вище, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3908 грн., що складаються з судового збору в сумі 908 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмили Анатоліївни, зареєстрований в реєстрі за № 460 від 31.07.2020 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості за кредитним договором № 0-1 від 14.01.2020 р. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (, вул.. Вацлава Гавела, 4 м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 3908 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Н.Б. Плотникова