Справа № 357/3197/21
Провадження 2-з/357/63/21
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"29" березня 2021 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукуров В. П. розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову, -

В С Т А Н О В И В :

Громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подано суду заяву, у якій вони просять вжити заходів забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_3 в межах ціни позову 350 000,00 доларів США (9 705 325,00 грн.), а саме: житловий будинок загальною площею 412,1 кв.м.; 177,7 кв.м. житловою площею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :72:531:0129, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; земельну ділянку площею 0,0964 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером::72:531:0129, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Заява про забезпечення позову мотивована наступним.

10.02.2016 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 200 000,00 доларів США в якості безпроцентної позики. Строк повернення позики під час передачі грошових коштів ОСОБА_1 з ОСОБА_4 не встановлювався.

Значно пізніше, 08.11.2016 року на підтвердження укладення договору позики ОСОБА_4 була написана розписка, якою він посвідчив отримання зазначеної грошової суми. При цьому ОСОБА_4 в односторонньому порядку, без погодження з ОСОБА_1 , вказав в Розписці 1 строк повернення позики - не пізніше 10.02.2017 року.

Станом на поточний момент грошові кошти не повернуті.

19.04.2016 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 150 000,00 доларів США в якості безпроцентної позики.

Строк повернення позики під час передачі грошових коштів ОСОБА_2 з ОСОБА_4 не встановлювався.

Значно пізніше, 08.11.2016 року на підтвердження укладення договору позики ОСОБА_4 була написана розписка, якою він посвідчив отримання зазначеної грошової суми. При цьому ОСОБА_4 в односторонньому порядку, без погодження з ОСОБА_2 , вказав в Розписці 2 строк повернення позики - не пізніше 01.12.2016 року.

Станом на поточний момент грошові кошти не повернуті.

Також заявники зазначають, що Господарським судом м.Києва за заявою ОСОБА_4 відкрито справу про його неплатоспроможність. Одним із кредиторів ОСОБА_4 є ОСОБА_3 . Враховуючи, що вказані особи є подружжям, наявні підстави вважати, що існують ризики ускладнення виконання можливого рішення суду. При цьому, заявники звернулися з відповідними заявами про грошові вимоги до ОСОБА_4 у межах справи про його неплатоспроможність.

Так, ухвалою Господарського суду м.Києва від 08.02.2021 року прийняті заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , АТ «КБ ПриватБанк», ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ПАТ «Родовід Банк» про визнання кредитором боржника.

Як відомо заявникам, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.02.2010 року.

За таких обставин, ОСОБА_3 є солідарним боржником за договорами позики, які підтверджуються Розпискою 1 та Розпискою 2, оскільки останні були укладені її чоловіком ОСОБА_4 за час шлюбу і в інтересах сім`ї.

Проте, враховуючи, що дана інформація має обмежений доступ і, ймовірно, не буде надана, очікувати відповідь на запит позивачі не вважають за доцільне та планують додати до майбутнього позову відповідне клопотання про витребування доказів щодо підтвердження реєстрації шлюбу.

Окрім того, ОСОБА_3 , також заявила свої грошові вимоги до ОСОБА_4 в межах вказаної справи про неплатоспроможність.

Посилаючись на викладене, заявники просили суд вжити зазначені ними заходи забезпечення позову з метою забезпечення подальшого виконання можливого судового рішення, оскільки їх невжиття, на їхню думку, унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав заявників, за захистом яких вони мають намір звернутися до суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи заявника, суд приходить до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися шляхом накладення арешту на майно.

Відповідно до п.1 ст.7 Кодексу України з процедури банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ст.20 ГПК України, господарськи суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч.2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №925/1874/13 від 06.04.2018 року, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону №2343-ХІІ, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси в тому числі майна, яке безпідставно вибуло з права власності банкрута, для забезпечення повного або часткового задоволення вимог кредиторів та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Втім, як убачається із матеріалів позову, позичальником за договорами позики, який порушив взяте на себе зобов`язання, є ОСОБА_4 , який і має бути належним відповідачем у справі. Проте, враховуючи відкрите щодо вказаної особи провадження у справі про його неплатоспроможність, відповідно до п.1 ч.1 ст.120 Кодексу України з процедур банкрутства пред`явлення грошових вимог до нього та їх задоволення може відбуватися лише в межах цієї справи та у порядку, передбаченому даним Кодексом.

Також, як убачається з висновків про приблизну вартість нерухомого майна від 12.03.2021 року виданих суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Преміум Клар», приблизна вартість житлового будинку, на який заявники просять накласти арешт складає 15 839 513,00 грн., а земельної ділянки - 1 138 484,00 грн., що не є співмірним із вимогами про стягнення заборгованості у розмірі 9 705 325,00 грн.

Крім того, суд критично оцінює надану заявниками копію договору найму нерухомості від 01.03.2021 року, який укладений ними напередодні звернення до Білоцерківського міськрайонного суду і який нібито підтверджує їхнє проживання у м.Біла Церква. Заявниками не надано суду доказів їхньої реєстрації ані у м.Біла Церква, ані у іншому місті. Наявна у додатках до позову копія паспорту заявника ОСОБА_1 не містить аркушу із місцем його реєстрації, а копії паспорту заявника ОСОБА_2 до заяви не додано взагалі. Також суд враховує, що відповідно до наданих заявниками матеріалів, особи, які можуть набути статус відповідачів, зареєстровані у м.Києві, належне їм нерухоме майно знаходиться у м.Києві, на одному із аркушів копії паспорту ОСОБА_1 міститься відтиск штампу ДПІ у Печерському районі м.Києва. З огляду на наведене, у суду наявні підстави вважати подання такої заяви про забезпечення позову спробою штучно змінити територіальну підсудність справи.

Таким чином, правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову у суду немає.

Заяву розглянуто на підставі наданих заявниками доказів з урахуванням обраного ними способу захисту права.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 260-261, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяВ. П. Цукуров