Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Дудка Н.В., за участю представника заявника - адвоката Лисенко І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2021 року до Василівського районного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, у якій заявник просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 , з 1994 року по день смерті ОСОБА_2 , а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . З 1994 року він мешкав разом з ОСОБА_1 , по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . При житті вони мешкали разом за адресою: АДРЕСА_1 . Саме з 1994 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була створена сім`я, впродовж сумісного проживання вони мали єдиний бюджет, вели спільне господарство, разом вирішували усі проблеми, які виникали впродовж сімейного життя, опікувалися один одним, разом купували меблі, їжу, робили ремонт. Шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не оформляли, бо не було такої необхідності.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Лисенко І.Ю. підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити заяву у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не з`явився, але надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечує проти заявлених вимог.

Суд, вислухавши представника заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22.12.2020 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Згідно довідки №10.1-17-771 від 23.04.2021 року, виданої виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, за відомостями, що містяться в картотеці реєстраційного обліку виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради Василівського району запорізької області, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 . На день

смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за вказаною адресою ОСОБА_2 був зареєстрований один (а.с.9).

Відповідно до акту щодо встановлення факту проживання померлого ОСОБА_2 , складеного депутатом Малобілозерською сільською радою Василівського району Запорізької області Зайцевим В.І., та сусідами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 07.09.2021 року, за результатами обстеження встановлено, що померлий ОСОБА_2 дійсно проживав за адресою АДРЕСА_1 , але не зареєстрований з 1994 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . За даною адресою мешкав разом з цивільною дружиною ОСОБА_1 та вели спільне господарство (а.с.10).

Згідно довідки №874 від 07.09.2021 року виданої Орлянським старостинським округом №2 Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , дійсно здійснила поховання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 а/з про смерть №99 від 22.12.2020 року (а.с.11).

Крім того судом досліджувались надані заявником фотокартки із сімейного фотоальбому, на яких ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в родинному колі святкують певні події з їхнього життя.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засідання пояснив, що він з ОСОБА_1 є односельчанами, вона працює у нього. Померлий ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_1 , вони разом проживали з 1993 року, вели спільне господарство, називали один одного подружжям. Також свідок ОСОБА_4 пояснив, що завжди вважав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_2 також працював у ОСОБА_4 , називав дружиною ОСОБА_1 .

Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Положеннями ст. 1264 ЦК України регламентовано, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини.

Згідно з п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справу про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно пункту 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99, до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Пунктом 21 ППВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка.

Згідно вимог ч.4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно спільно проживали та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 з 1994 року по день смерті ОСОБА_2 , а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином заявником доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 має для неї юридичне значення, в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки встановлено, що заявник спільно проживала з померлим ОСОБА_2 не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини, їхнім взаєминам були притаманні ознаки шлюбу і сім`ї, що підтверджується дослідженими судом доказами.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. ст. ст.263-268, 273, 294, 315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 , з 1994 року по день смерті ОСОБА_2 , а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова