Справа №345/533/21
Провадження № 2/345/347/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Климеко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 29.01.2021 року на запит представника позивачем отримано на електронну адресу від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. матеріали виконавчого провадження ВП №64133474 від 14.01.2021 року. Стягувачем по даному виконавчому провадженні зазначено ТОВ «Фінансова компанія Горизонт», боржник - ОСОБА_1 . За результатами ознайомлення із матеріалами даного виконавчого провадження вбачається, що предметом виконання є виконавчий напис, вчинений 23.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем за №78924.

Позивач зазначає, що вказаний виконавчий напис є такий, що прийнятий з порушенням Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України. Так, станом на момент вчинення приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вищевказаного виконавчого напису редакція «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів», не передбачає можливість вчинення виконавчого напису на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Оскільки відповідні зміни до Переліку були визнані незаконними та скасовано, а тому діє попередня редакція Порядку без внесених до неї змін постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, які визнано незаконними та скасовано у встановленому законом порядку.

Щодо відсутності безспірності заборгованос ті за кредитним договором № від 15.03.2019 року, позивач просить врахувати, згідно оспорюваного виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 18.04.2019 року по 11.03.2020 року. Сума заборгованості становить 5910,00 грн. та складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1500,00 грн.; простроченої заборгованої по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 765,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 3645,00 грн. Позивач наголошує, що в даному контексті ознакам безспірності відповідають виключно вимоги про стягнення 1500,00 грн. боргу за сумою кредиту.

Решту вимог, які нотаріус вважав безспірними, не визнаються боржником, а спосіб їх нарахування суперечить вимогам чинного законодавства, у зв`язку із чим наявність та розмір даних вимог може бути констатовано виключно в судовому порядку в межах позову кредитора про стягнення боргу за кредитним договором № від 15.03.2019 року. Зокрема, незаконність стягнення відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитуваня прямо визначено Великою Палатою Верховного Суду. Також позивач зазначає, що звернення відповідача до приватного нотаріуса в жовтні 2020 року відбулося поза межами річних строків позовної давності, а відтак пеня/штраф включена протиправно у виконавчий напис та не є безспірною.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми одержанї споживачем за таким договором і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Застосування штрафу та пені за одне й те саме порушення споживачем зобов`язання за договором про споживчий кредит заборонено. Отже, вимоги відповідаа про стягнення і штрафу, і пені є протиправними. Наведені обставии свідчать про відсутність безспірності заборгованості за кредитим договором № від 15.03.2019 року. Тому позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за №78924, вчинений 23.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, а також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 09.02.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної з додатками відповідач отримав 15.02.20201 року (а.с.24-27). Проте у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався,

Треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Климеко Роман Васильович та приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович копію ухвали про відкриття провадження отримали 09.02.2021 року та 10.02.2021 року (а.с. 29, 30), відповідно, водночас не надали суду письмових пояснень.

За таких обставин суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис №78924 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» заборгованості за кредитним договором № від 15.03.2019 року. Стягнення заборгованості здійснено за період з 18.04.2019 року по 11.03.2020 року в розмірі 5910,00 грн. Також стягнуто плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1200,00 грн. Загалом стягнуто з позивача на користь відповідача 7110,00 грн. (а.с.10).

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 23.10.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Горизонт» та позивачем договір надання онлайн кредиту № від 15.03.2019 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально та не забезпечений іпотекою. А тому вказаний договір не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того, вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Так, відповідно до п.1 договору, укладеного 15.03.2019 року між позивачем та відповідачем, кредит надається строком на 30 днів. Водночас із виписки з особового рахунку за кредитним договором (а.с.9 зворот) вбачається, що відповідач нарахував відсотки за користуванням кредитом за період з 18.04.2019 року по 11.03.2020 року, тобто після закінчення дії договору, що не допускається відповідно до статті 1048, 1054 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Крім того, при нарахуванні суми заборгованості відповідачем здійснено одночасне нарахування штрафу та пені в розмірі 3645,00 грн. (а.с.9 зворот).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами першою та другою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За загальним правилом цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Наявність цивільно-правової відповідальності повинна бути доведена належними та допустимими доказами. Підлягає доказуванню наявність правових підстав для стягнення штрафу та пені, а також розмір заборгованості, заявлений до стягнення.

Крім того, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором підлягає перевірці з урахуванням положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже, що заявлені вимоги відповідача не є безспірними, оскільки з позивача стягнуто штраф та пеню, тобто застосовано подвійну цивільно-правову відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, що є винними діями, які підлягають доведенню належними та допустимими доказами, у тому числі із урахуванням вимог статті 61 Конституції України.

За таких обставин нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та не взяв до уваги, що відповідно до чинної редакції «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачено вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений та не забезпечений іпотекою. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 23.10.2020 року №78924, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» 7110,00 грн.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 904,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 05.04.2021 року.

Суддя