справа № 165/3466/20
провадження №2/165/193/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Пилипчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням, -

встановив:

01.12.2020 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Свередюк Ю.А. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням.

Вимоги мотивує тим, що позивач ОСОБА_1 є власником житлової квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . У спірній квартирі зареєстрований попередній власник квартири ОСОБА_2 . Договором дарування від 24.07.2017 ОСОБА_2 передала свою частку у даній квартирі ОСОБА_4 . Стверджує, що відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає. Позивач є новим власником квартири, вона має право, у відповідності до ст. 391 ЦК України, вимагати від відповідача усунути перешкоди в користуванні своєю власністю. Позивач з відповідачем договору найму не укладав, іншої домовленості щодо її проживання та реєстрації місця проживання в спірній квартирі не було. Вважає, що є всі підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

У судове засідання представник позивача Свередюк Ю.А. та позивач Строчик В.Ю. не з`явилися, подали суду заяву, в якій просять справу розглядати у їхню відсутність, позовні вимоги підтримує з наведених у позовній заяві підстав. У разі відсутності відповідача не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через розміщення судового виклику на вебсайті суду, відзив на позов не подано.

Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Позивач та його представник не заперечили щодо ухвалення заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що житлова квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 19.11.2020 року (а.с.6,7,8).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується копією будинкової книги (а.с.9-11).

Як вбачається з копії договору дарування від 24.07.2017 (а.с.14), копії технічного паспорту (а.с.12,13) ОСОБА_2 передала свою частку у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .

Предметом спору даної справи є питання захисту права приватної власності позивача на житло, яке вирішується судом в межах цивільно-правових відносин.

Житлова квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_2 будучи зареєстрованою за вказаною адресою, порушує її право власності, в т.ч. можливості на свій розсуд здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майно.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

У суді встановлено, що відповідач понад один рік без поважних причин відсутній по місцю реєстрації, і не належить до переліку осіб, за яким, у відповідності до ст.71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк. Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому суд визнає ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст.405 ЦК України.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач був зареєстрований у спірній квартирі як колишній власник. Згідно з договором купівлі-продажу позивач зареєстрував своє одноосібне право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 .

Приймаючи рішення, суд враховує, що право користування спірним житлом втрачено відповідачами внаслідок зміни власника на це житло, яке відбулося в зв`язку з договором купівлі-продажу.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що збереження за відповідачами права на користування спірною квартирою та реєстрація у ній, порушують законні права позивача, створюють йому перешкоди у здійсненні ним всіх складових права власності, в тому числі права розпорядження належним майном.

Тобто право позивача є порушеним і підлягає судовому захисту шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ст. 141 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача 840,80 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с.4).

Керуючись ст. 12, ст. 13, ст.81, ст. 89, ст. 141, ст. 263, ст. 264, ст.ст. 280, 281, 282 ЦПКУкраїни, на підставі ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд, -,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд Волинської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук