"01" квітня 2021 р. Справа № 146/986/20
Провадження по справі № 2/150/43/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 березня 2021 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.,

за участі секретаря Дудки А.Ю.

представника позивача адвоката Семко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство Могилів-Подільського міжрайонного бюро технічної інвентаризації про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Чернівецького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство Могилів-Подільського міжрайонного бюро технічної інвентаризації про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності. Вказана позовна заява обґрунтована тим, що з 1993 року позивач винаймала квартиру за АДРЕСА_1 . Того ж року позивач звернулася до органу приватизації з заявою про приватизацію зазначеної квартири. У вказаній квартирі з 1993 року була зареєстрована лише позивач. Втім, як з`ясувалося в 2019 році, квартира була зареєстрована на двох власників, а саме на позивача та на відповідача, який зареєстрований в квартирі ніколи не був. У зв`язку із чим, згідно свідоцтва про право власності , виданого органом по приватизації при Томашпільському цукровому комбінаті 16 грудня 1993 року та зареєстрованого Могилів-Подільським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на паперових носіях за № 1640, позивач є власником лише 1/2 частини квартири за АДРЕСА_1 . Інша частина квартири на праві власності належить відповідачеві.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Семко В.М. позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення на вебпорталі судової влади України, в судове засідання за невідомих суду причин не з`являється, відзив на позовну заяву до суду також не надходив.

Представник позивача зазначив, що з огляду на те, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, однак в судові засідання не з`являється, не заперечив проти проведення заочного розгляду справи.

З огляду на викладене, суд, в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи спрощеного позовного провадження.

Від третьої особи комунального підприємства «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Також у вказаній заяві, третьою особою зазначено, що вирішення спору покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступні встановлені в судовому засіданні обставини.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Частиною 5 зазначеної статті визначено, що передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

В грудні 1993 року позивач звернулася до органу приватизації при Томашпільському цукровому комбінаті з заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_2 в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Розпорядженням органу приватизації передано позивачеві, ОСОБА_1 вказану квартиру в приватну власність. На виконання вказаного розпорядження органом приватизації було видано свідоцтво про право власності від 16 грудня 1993 року, яке зареєстроване Могилів-Подільським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на паперових носіях за № 1640.

Також позивачем було виготовлено технічний паспорт, відповідно до якого слідує, що він виданий на квартиру, що знаходиться у власності громадянина ОСОБА_1 .

З метою прописки громадян, які проживають в АДРЕСА_3 , позивачем було отримано домову книгу, відповідно до якої слідує, що з 31 грудня 1993 року у вказаній квартирі зареєстрована лише ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_1 як єдиний винаймач квартири, що є предметом спору звернулася до органу приватизації щодо передачі їй у власність квартири, та останнім було винесено розпорядження, яким передано у одноосібну власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .

Втім, як з`ясувалося позивачем, за відсутності будь-якого розпорядження чи зміни до нього зі сторони органу приватизації, станом на 31 грудня 2012 року право власності на зазначену квартиру зареєстроване на двох осіб в рівних частках, а саме на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що Комунальним підприємством «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» було видано довідку від 08 лютого 2019 року за № 42.

Згідно ст. 55 Закону України «Про власність» власник не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України. У випадках, передбачених законодавчими актами України, допускається оплатне вилучення майна у власника за рішенням суду чи іншого компетентного органу (службової особи).

Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» не передбачено видачу повторних свідоцтв про право власності на житло, як не передбачено право органу приватизації скасувати вже видане про право власності свідоцтво.

З досліджених судом доказів встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не звертався до органу приватизації з приводу надання йому у спільну часткову власність квартири, що є предметом спору. Рішенням органу приватизації не передавалася спірна квартира у спільну часткову власність відповідача.

Відтак, відсутні були підстави для надання відповідачеві у спільну часткову власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , та як наслідок видачі свідоцтва про право власності на житло від 16 грудня 1993 року в частині надання ОСОБА_2 у спільну часткову власність 1/2 частини зазначеної квартири.

Згідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором; у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі шляхом визнання частково недійсною та скасування приватизації квартири АДРЕСА_2 в частині надання ОСОБА_2 у спільну часткову власність квартири; визнання частково недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житло від 16 грудня 1993 року, виданого органом приватизації житла при Томашпільському цукровому комбінаті Томашпільського району Вінницької області на квартиру АДРЕСА_2 в частині надання ОСОБА_2 у спільну часткову власність квартири АДРЕСА_2 та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

Згідно з вимогами ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 сплачений нею при зверненні до суду з позовною заявою судовий збір в сумі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 10, 258, 259, 263, 265, 273, 281, 282, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство Могилів-Подільського міжрайонного бюро технічної інвентаризації про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності задоволити.

Визнати частково недійсною та скасувати приватизацію квартири АДРЕСА_2 в частині надання ОСОБА_2 у спільну часткову власність квартири.

Визнати частково недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло від 16 грудня 1993 року, видане органом приватизації житла при Томашпільському цукровому комбінаті Томашпільського району Вінницької області на квартиру АДРЕСА_2 в частині надання ОСОБА_2 у спільну часткову власність квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги на протязі тридцяти днів від дня його винесення до Вінницького апеляційного суду. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст судового рішення виготовлено у відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН