Справа № 629/3710/20
Провадження № 2/629/94/21
УХВАЛА

29.03.2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Кремінь М.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області клопотання відповідача ОСОБА_2 про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісного майна подружжя.

24 грудня 2020 року до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 про залишення вказаної позовної заяви без руху на підставі ч.11 ст.187 ЦПК України, оскільки визначена позивачем ціна позову є необґрунтованою, а встановлена вартість майна, яке підлягає поділу, не відповідає дійсності. Вказала, що позивачем не додано жодного документу, який встановлював би вартість вказаного ним у позові майна. Зазначила, що, оскільки справа призначена до судового розгляду, тому є достатні підстави для винесення остаточного рішення по справі вже у наступному судовому засіданні. У зв`язку з тим, що позивачем не сплачено судовий збір під час подачі позовної заяви до суду, враховуючи, що останній наділений обов`язком сплатити судовий збір не більше як до ухвалення судового рішення у справі, вважає, що є достатні підстави стверджувати про можливість ухилення позивача від сплати судового збору до винесення судового рішення.

У судовому засіданні позивач заперечував проти клопотання відповідача, вважав його необґрунтованим та безпідставним.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, з наданого клопотання вбачається, що остання просить розглянути подане нею клопотання без участі представника відповідача.

Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, яке є сумісною власністю подружжя. В підготовчому судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, зазначивши, що предметом спору є розподіл майна подружжя, придбаного в період шлюбу, а саме: двокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , дев`ять тимчасових торгівельних споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , 2-Г, земельна ділянки, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , автомобіль TOYOTA COROLLA, державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Належним доказом підтвердження вартості майна є звіт про оцінку майна (акт оцінки майна).

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов`язкових платежів, визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358.

Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Як роз`яснено у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69 -72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Разом з тим, звертаючись до суду з вищевказаними позовними вимогами, ОСОБА_1 не подано належних доказів на підтвердження ринкової вартості спірного майна станом на час звернення з позовом до суду, також відсутнє відповідне клопотання про встановлення їх вартості у разі наявності обставин, що перешкоджають визначити дійсну вартість майна на час розгляду.

Ненадання даних доказів, позбавляє суд можливості вірно вирахувати розмір судового збору, який повинен бути сплачений, виходячи із вірної ціни даного позову.

Разом з тим, викладені у клопотанні вимоги відповідача щодо покладення на позивача обов`язку щодо сплати судового збору є безпідставними, з огляду на наступне.

Судом не встановлено підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору. Однак, враховуючи зазначені позивачем обставини, суд ухвалою суду від 03 вересня 2020 року визнав за можливе відстрочити сплату судового збору позивачу до ухвалення рішення у даній справі.

В зв`язку з чим, вирішене судом питання сплати судового збору позивачем не може бути предметом повторного розгляду.

Відповідно до ч.11 ст.187 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Аналізуючи викладене, позовна заява не відповідає положенням ст.175 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки в ній не вказано ціну позову із зазначенням реальної вартості майна.

Враховуючи наведене, перевіривши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача ОСОБА_2 про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 про розподіл сумісного майна подружжя є законним, правомірним та обґрунтованим, тому позовна заява ОСОБА_1 про розподіл сумісного майна подружжя підлягає залишенню без руху, з встановленням позивачу строку для усунення недоліків.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст. ст.175,177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Керуючись ст.ст.187, 259, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання відповідача ОСОБА_2 про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісного майна подружжя - задовольнити.

Залишити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісного майна подружжя без руху, про що сповістити позивача, надавши строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі, якщо недоліки не буде усунуто, позовна заява буде залишена без розгляду відповідно до вимог ч. 13 ст.187 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що у разі не виконання вимог даної ухвали позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.А. Смірнова