Справа № 182/2005/21
Провадження № 6/0182/93/2021
У Х В А Л А

Іменем України

01.04.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Багрової А.Г., розглянувши подання Державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Божко Євгена Михайловича про примусовий привід боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Божко Є.М. звернувся до суду з поданням про привід боржника ОСОБА_1 , оскільки здійснені заходи з виконання наказу №904/2271/20 від 18.08.2020 року, виданого Господарським судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ „Дакорт заборгованості в розмірі 68285,48 грн., результатів не дали, заборгованість не погашена, до відділу ДВС боржник не з`являється, про місце перебування боржника нічого не відомо.

Відповідно до статті 438 ЦПК України передбачено, що привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 545/3611/17-ц (провадження № 14-287цс18) подання державного виконавця про привід свідка на виконання рішення, ухваленого в порядку господарського судочинства підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки вказані виконавчі дії виходять за межі публічно-правових правовідносин чи господарських правовідносин і стосуються виключно цивільних прав фізичних чи юридичних осіб.

Судом встановлено, що у Нікопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться на виконанні наказ №904/2271/20 від 18.08.2020 року, виданий Господарським судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ „Дакорт заборгованості в розмірі 68285,48 грн.

04.09.2020 року відкрито виконавче провадження №62942087. Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена ОСОБА_1 поштою з рекомендованим поштовим повідомленням за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Д.Семенюка,12. Рекомендоване поштове відправлення повернулось без вручення з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

15.09.2020 року державним виконавцем направлено боржнику виклик, вжито інші заходи щодо встановлення наявності доходів та майна, на яке можливо звернути стягнення, у боржника.

12.01.2021 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою, що міститься у судовому наказі, однак перевірити майновий стан не було можливим, боржника вдома не було, про що складений відповідний акт.

08.02.2021 року боржнику знову був направлений виклик державного виконавця.

26.02.2021 державним виконавцем було здійснено вихід за місцем проживання боржника, однак знову перевірити майновий стан не вдалось, до подвір`я боржника вхід зачинено, мешканці сусідніх домоволодінь двері не відчинили, про місце перебування боржника будь-яка інформація відсутня.

Як слідує з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 14 ч. 3ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі, якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування примусового приводу до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від явки.

Крім того, слід зазначити, що ні Законом України «Про виконавче провадження», ні нормами цивільного процесуального законодавства не визначено поняття, підстави, обмеження щодо застосування, а також мету приводу особи.

Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно частинам 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

За змістом ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.2 Четвертого протоколу до Конвенції, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Під приводом особи слід, на думку суду, розуміти примусове супроводження особи, до якої він застосовується для проведення виконавчих дій.

Примусове супроводження особи є обмеженням її прав на вільне пересування, гарантованого чинним законодавством. Таке право не є абсолютним, однак застосування таких обмежень має мати легітимну мету (інтереси національної чи громадської безпеки, підтримання публічного порядку, запобігання злочину, захист здоров`я чи моралі, прав і свобод інших осіб).

Метою застосування приводу відносно боржника ОСОБА_1 державним виконавцем зазначено необхідність вчинення виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду, оскільки останній на виклики не з`являється.

Доказів, які б свідчили про вжиття державним виконавцем заходів щодо встановлення дійсного місця перебування боржника, факту належного повідомлення його про виклик до виконавчої служби та ухилення від явки, суду не надано.А наявність фактів викладених в актах державного виконавця від 12.01.2021 року та 26.02.2021 року про вихід за місцем проживання та реєстрації боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не достатньо для приводу боржника.

Враховуючи викладене, суд вважає подання державного виконавця про примусовий привід боржника ОСОБА_1 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про примусовий привід боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності застосування судом до боржника приводу.

Керуючись ст.ст. 76-83, 258, 260-261, 354, 438 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Державному виконавцю Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Божко Євгену Михайловичу в задоволенні подання про примусовий привід боржника ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду ( м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвалу складено 01.04.2021 року.

Суддя: А. Г. Багрова